Номер провадження: 33/813/468/22
Номер справи місцевого суду: 523/17060/21 
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О. 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання Лопотан В.І.,
розглянувши апеляційну скаргу Єпіфанцевої Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

25 січня 2022 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн (а.с. 16-18).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Єпіфанцева Олена Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржувану постанову винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки працівники поліції здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 без достатніх причин та взагалі не пояснили апелянту причини зазначеної зупинки. Крім того, апелянт зазначає, що сигнальні світлові та звукові прилади під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , на автомобілі працівників поліції були вимкненні, що в свою чергу підтверджується наявним в матеріалах справи відео з відеореєстратора поліцейського автомобіля. Разом з тим, апелянт стверджує, що під час складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було повністю порушено процес, передбачений законодавством України, яким регламентуються дії працівників поліції під час огляду особи та фіксування події, а саме відеофіксація дій поліції та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, неодноразово переривалася, що в свою чергу, не дає в повній мірі відтворити картину подій (а.с. 21-26).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 березня 2022 року було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду 29 березня 2022 року на 10-40 (а.с. 35).
Слухання справи неодноразово відкладалось, проте апелянт клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавав. Разом з тим, згідно зі ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони не є обов`язковою до суду апеляційної інстанції, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння встановлена та підтверджується належними та допустимими доказами, зібраними в порядку ст. 251 КУпАП, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції та відео реєстратора.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу серії ААБ № 015435 від 05.09.2021 року 05.09.2021 року о 02 год. 19 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Rover 75», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса, по вул. Михайла Грушевського, 38а, перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України “Про дорожній рух” учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Обставини скоєного правопорушення зафіксовані як відео реєстратором поліцейського автомобіля, так і бодікамерами поліцейського. Зокрема вивчення фіксації реєстратора свідчить про увімкнені проблискові маячки, що спростовує посилання апелянта на те, що поліцейський автомобіль здійснив переслідування без увімкнення відповідних проблискових маячків. Наявна відеозапис з бодікамери дозволяє в повному обсязі встановити обставини адміністративного правопорушення, зокрема чітко фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, його неадекватну поведінку, в тому числі безпідставне оскарження факту керування ним транспортним засобом, хоча він зафіксований реєстратором поліцейського автомобіля, про що зазначалось вище. 
Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки Суворовського районного суду м. Одеса апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку щодо відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваної постанови без змін.
На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Єпіфанцевої Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП – відхилити.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 25 січня 2022 року – залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                          А.І. Дришлюк