ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/7930/22	Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є. 	
Провадження № 33/817/402/22 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 09 серпня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 04 липня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження поновити, постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що є військовим, несе службу у Збройних Силах України, виконуючи службові обов`язки, перебуває часто у відрядженнях за межами області, без засобів зв`язку, а відтак він не мав можливості підготувати та подати апеляційну скаргу у встановлені строки. При цьому наводить позицію Верховного Суду України, висловлену у справі №п/800/9/16 від 06.12.2016, відповідно до якої поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.
Що стосується самої постанови, то апелянт вважає її необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що при проведенні огляду на стан сп`яніння і складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього працівниками поліції допущено істотні порушення вимог ст. 266 КУпАП та постанови КМУ №103, оскільки при проходженні огляду на стан сп`яніння в якості свідків не було залучено жодних осіб.
Крім того, з відеозапису вбачається, що при спілкуванні поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу, на що він погодився. За результатами огляду із застосуванням спеціального технічного засобу "Alcotest 6810" тест показав результат 1.09 проміле, з яким він не був згідний. У даному випадку результати огляду, проведеного на місці зупинки водія, не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки він їх не визнав і таке його право, передбачене ч. 3 ст. 266 КУпАП.
Наголошує на тому, що поліцейський у зв`язку з його відмовою проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі повинен був прописати у протоколі порушення вимог п. 2.5 ПДР України. Натомість, як вбачається з протоколу, йому у провину поставлено порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України і зазначено результати огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, з якими він не згідний. Таким чином, суд першої інстанції, встановлюючи фактичні обставини справи, безпідставно врахував результати огляду, проведеного на місці зупинки, чим порушив ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735.
Також 03 серпня 2022 року ОСОБА_1 подав клопотання про передачу особи на поруки трудового колективу, в якому просить задовольнити дане клопотання та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу військової частини НОМЕР_4.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити подане ним клопотання про передачу особи на поруки трудового колективу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги та вищенаведеного клопотання - відмовити, виходячи із наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи та особи, яка вчинила правопорушення, передбачені частинами другою четвертою статті 126 та статтею 130, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.
Таким чином, законодавець чітко визначив, що особи, які визнані винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого у тому числі ст. 130 КУпАП, не можуть бути звільнені від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи стосовно них до трудового колективу для вирішення питання застосування заходів громадського впливу.
ОСОБА_1 визнаний винним саме за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому у суду апеляційної інстанції немає законної можливості звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 21 КУпАП.
Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то слід врахувати наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Окрім того, відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. 
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Враховуючи те, що на території України Указом Президента №64 від 24.02.2022 введено воєнний стан, та те, що ОСОБА_1 відповідно до довідки №328 від 29.07.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_4 Міністерства оборони України, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 27.02.2022, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений із поважних причин, оскільки апелянт у зв`язку з виконанням покладених на нього обов`язків не мав можливості з незалежних від нього обставин подати апеляційну скаргу в десятиденний строк.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 18 червня 2022 року о 23 год. 12 хв. у м. Тернополі по вул. Руська, 16А керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "DRAGER ALCOTEST" 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 14 грудня 2022 року), результат огляду становить 1.09%. Водій із вказаним результатом не погодився, однак проїхати в найближчий медичний заклад КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР для проходження огляду відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2022 року поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП Пастушенчин Л. Я. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5501506, згідно якої останній 18 червня 2022 року о 23 год. 12 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 16А, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія), а саме перетнув її, чим порушив п. 34 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим та у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" вказаний автомобіль було зупинено.
Дана обставина також підтверджується рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області Кульчицього В. І. з якого вбачається, що ним 18.06.2022 близько 23 год. 12 хв. в складі екіпажу "Юпітер 106" спільно із Пастушенчин Л. Я. та Янголенком О. С. в м. Тернополі по вул. Руська, 16А було зупинено транспортний засіб Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 (стоп лінія). В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Відтак останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "DRAGER ALCOTEST" 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 14 грудня 2022 року), на що ОСОБА_1 погодився, на табло висвітився показник 1.09%. З результатом водій був не згідний, однак їхати в заклад охорони здоров`я відмовився.
Так, ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікаря- нарколога, на що водій в категоричній формі відмовився.
На ОСОБА_1 було складено складено постанову серії ЕАР №5501506 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №097215 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 20.03.2013 та видано тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_3 . 
Таким чином, транспортний засіб Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, за наявності для цього підстав. 
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 
перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі - газоаналізаторі "DRAGER ALCOTEST" 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 14 грудня 2022 року), на табло якого висвітився показник - 1.09% (проміле), з яким він був незгідний, однак проїхати в найближчий медичний заклад КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР для проходження огляду відмовився.
Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №097215 від 18 червня 2022 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", з результатом якого не був згідний, однак їхати в найближчий медичний заклад відмовився.
Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський у зв`язку з його відмовою проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі повинен був прописати у протоколі порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а не п. 2.9 (а) ПДР України, є необгрунтованими, оскільки на місці зупинки транспортного засобу порушник пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого в крові виявлено 1.09% промілле алкоголю, що свідчить про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та керування ним транспортним засобом в такому стані.
Незгода із даним оглядом не впливає на правильність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу та в подальшому прийняття судом відносно нього рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як вже було зазначено вище, порушник відмовився проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже він скористався передбаченим правом на проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Твердження апеляційної скарги про те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння і складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 працівниками поліції допущено істотні порушення вимог ст. 266 КУпАП та постанови КМУ №103, оскільки при проходженні огляду на стан сп`яніння в якості свідків не було залучено жодних осіб, не беруться до уваги, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та фіксуючи зазначений процес на відео (нагрудну боді-камеру), поліцейським свідки не були залучені правомірно.
Всі інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.
Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
Відповідно до статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (№ квитанції 0.0.2613440972.1, код квитанції 9275-6405-6819-1724) від 19.07.2022, наявною в матеріалах справи.
За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 був помилково сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., а тому зазначені кошти слід повернути заявнику, зобов`язавши отримувача судового збору ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101 виконати вказану вимогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 288, 294 КУпАП України, суддя
                                             П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження поновити.
У клопотанні про передачу особи на поруки трудового колективу - відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.
Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп., кредит - UA398999980313121206080019751, отримувач коштів - ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101, код отримувача - 37977599, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу - *;101; 2368013518;22030101;СУДОВИЙ ЗБІР (ДЕРЖАВНА СУДОВА АДМІНІСТРАЦІЯ УКРАЇНИ, 050) НА РІШЕННЯ ВІД 04.07.2022 ПО СПРАВІ 607/7930/22; ОСОБА_1 . 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду Г. І. Коструба