КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 760/5354/19	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3129/2022	 	
Головуючий у суді першої інстанції: БукінаО.М.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.	 	
 
13 квітня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді -  Семенюк Т.А.
Суддів  - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2   про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись в обгрунтування позовних вимог на те, що 02 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1   у них народився син - ОСОБА_4 . 
З 2018 року сторони шлюбних відносин не підтримують та проживають окремо, син залишився на повному утриманні позивача, що вимагає від неї значних витрат на придбання продуктів харчування, одягу, ліків.
Просила  суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць піддано негайному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду від  15 лютого 2021 року та зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/3 до ј частки з усіх видів доходу, заробітку відповідача, вважаючи,  що судом порушено норми матеріального та  процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що визначаючи розмір аліментів, суд не врахував наявність у відповідача на утриманні непрацездатної матері - ОСОБА_5 , 1947 року народження, не перевірив матеріальний стан позивача щодо утримання сина, чи отримує позивачка який-небудь дохід, чи дохід відповідача є єдиним джерелом утримання сина.
Вважав, що при стягненні з відповідача аліментів у розмірі ј частки з усіх видів доходу, заробітку (доходу), цієї суми буде достатньо для матеріального забезпечення дитини. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вважаючи, що мати позивача не потребує допомоги відповідача, оскільки має самостійний дохід від здачі в оренду майна, та, крім відповідача має ще одного сина, який працює і має можливість їй допомагати, а вона отримує заробітну плату у 10000 грн., несе витрати на утримання житла, харчування її та сина, на одяг  для дитини, його навчання та лікування. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.  
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №437.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 21 серпня 2009 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис №1593.
При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував малолітній вік та стан здоров`я дитини, яке вимагає від позивача самостійно нести тягар витрат щодо підтримання здоров`я дитини, необхідність яких підтверджується матеріалами справи, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні інших  дітей чи непрацездатних осіб немає.
Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що на утриманні відповідача знаходиться мати похилого віку, що відповідач був звільнений з роботи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом досліджувалось питання щодо наявності чи відсутності на утриманні відповідача інших дітей чи непрацездатних осіб, та надана відповідна оцінка. Щодо звільнення відповідача з попереднього місця роботи, то ця обставина сталася після постановлення оскаржуваного рішення суду та не має правового значення для вирішення спору щодо призначення аліментів на утримання дитини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не погоджується з розміром аліментів, визначеним судом першої інстанції, виходячи з наступного. 
Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 процентів від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначаючи при цьому, що син має поганий зір, у зв`язку із чим вона несе додаткові витрати на його лікування, також несе витрати на навчання сина, відвідування ним розважальних та культурно-освітніх закладів.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
За умовами ст. ст. 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частинами 1, 3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Проте, з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 не зверталась.
На підставі викладеного вище, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, у тому числі й щодо їх утримання, встановивши вказані обставини, зокрема, що дитина сторін у справі проживає разом із позивачем, враховуючи, що відповідач є працездатним, а на його утриманні відсутні інші особи, які є непрацездатними, апеляційний суд вважає, що визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 буде відповідати як інтересам дитини, так і буде забезпечувати баланс із інтересами платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, шляхом зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 до ј частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2    щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 липня 2020 року. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_3   на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 до ј частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2   щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий   

Судді