ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 травня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/9281/19
провадження № 22-ц/4809/44/22 
       
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя-доповідач) 
суддів Карпенка О.Л., Письменного О.А.
       з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Завгородня Вікторія Валентинівна;
відповідач – Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, інтереси якої представляють за довіреністю Шпак Н.Ф. та Соменко А.М;
третя особа - Товарна біржа «Кіровоградська універсальна Товарна біржа»;
третя особа - Державне підприємство «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання», інтереси якого представляє за довіреністю Шумський О.О;
третя особа -Державна казначейська служба України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Кіровоградській області Ломаки Євгенія Анатолійовича на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2021 року, у складі головуючого судді Варакіної Н.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, треті особи Товарна біржа «Кіровоградська універсальна Товарна біржа», Державне підприємство «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання», Державна казначейська служба України, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

       У грудні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, треті особи Товарна біржа «Кіровоградська універсальна товарна біржа», Державне підприємство «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» про стягнення коштів.
Позивач, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.09.2016 Товарна біржа «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та Акредитована Брокерська контора Кіровоградської універсальної товарної біржи (організатор торгів), з одного боку, та Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, в особі заступника начальника Ткаченка К.О., що діяв на підставі статті № 95 Глави № 9 «Податкового Кодексу України» № 2755-VI від 02.12.2010, Постанови КМ України № 1244 від 29.12.2010 «Про деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» та Наказу Міністерства доходів України № 571 від 10.10.2013 «Про затвердження Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі» (продавець), з другого боку, та ОСОБА_1 (покупець) з третього боку уклали договір купівлі-продажу майна № 22. 
Відповідно до результатів проведеного цільового аукціону продавцем продане, а покупцем придбане майно, що знаходиться в податковій заставі та перебуває на балансі ДП «Кіровоградський ремонтний завод», а саме ЛОТ №5 будівлю заводоуправління, корпус №308, Літ. «А» кр, кр1, кр2-ганок, загальною площею 1683,2 кв.м., р.п. 1966, площа забудови 658,2 кв. м., матеріал стін - цегла.
Вказане майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та було продано покупцю на загальну суму - 1 375 464,20 грн., з урахуванням ПДВ. 
На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» гарантований внесок 23.09.2016 у розмірі 125 042, 20 грн., реєстраційний внесок у розмірі 17 грн., 13.10.2016 - реєстраційний внесок у розмірі 2000 грн. та доплату за корпус №308 у розмірі 1 250 422 грн.
16.11.2016, державним реєстратором Марченко О.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 номер запису про право власності 17462422, на зазначене у договорі майно.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду у справі №912/3984/16 від 12.11.2018 визнано недійсними результати цільового аукціону з продажу нерухомого майна ДП «Кіровоградський ремонтний завод», а саме будівлі заводоуправління, корпусу №308, Літ. «А`кр., кр1, кр-2-ганок, загальною площею 1683,2 кв.м, р.п.1966, площею забудови 658,2 кв.м, матеріал стін - цегла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який організований Товарною біржою «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та оформлений протоколом №22 від 26.09.2016 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
В частині задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу №22 від 26.09.2016 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі, укладеного між Кіровоградською ОДПІ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , відмовлено, провадження у справі закрито, оскільки дана вимога має розглядатися в порядку цивільного судочинства. 
Тому, у грудні 2018 року ДП «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» звернулося до суду із позовом до товарної біржі «Кіровоградська універсальна товарна біржа», Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу №22 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі від 26.09.2016, укладений між Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 . 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2019, залишеним в силі постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.04.2020 та постановою Верховного Суду від 15.02.2021 позовну заяву ДП «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу №22 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі від 26.09.2016, укладений між Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 . 
На підставі ст. 216 ЦК України позивач просив:
застосувати реституцію та стягнути із відповідача (Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області) кошти, сплачені за договором купівлі-продажу в розмірі 1 375 464, 20 грн. 
Крім того вважає, що оскільки з 12.11.2018 відповідач добровільно кошти йому не повернув, а фактично користувався ними, тому просив стягнути 3% річних, в розмірі 46125,15 грн.
Остаточно із збільшенням позовних вимог позивач просив стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області комісію за переказ коштів в розмірі 2000,00 грн., 3% річних за користування грошима в розмірі 61235,18 грн., інфляційні збитки – 88854,97 грн., а всього 1 527 554,35 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 527 554,35 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
       Не погодившись із вказаним рішенням суду голова комісії з ліквідації ГУ ДПС у Кіровоградській області Ломака Є.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
       В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судовими рішеннями, якими було скасовано результати аукціону та визнано недійсним договір не передбачено дій зобов`язального характеру для сторін договору у випадку визнання його недійсним.
       Вважає, всі майнові зобов`язальні відносини між сторонами є припиненими і на час розгляду даної справи відповідач не несе майнових зобов`язань, оскільки договір є виконаним.
       Крім того зазначає, що судові рішення, якими скасовано результати цільового аукціону та визнано недійсним договір купівлі – продажу нерухомого майна створили між позивачем та відповідачем делікатні правовідносини, а не правовідносини зобов`язального характеру в розумінні ст.. 11 ЦК України, якою визначено вичерпний перелік підстав виникнення та здійснення цивільних прав та обов`язків.
       Державне підприємство «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» подало відзив на вказану апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
       Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.02.2022 залучено Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області до участі у розгляді даної справи визнавши, що без залучення вказаного державного органу буде відсутня альтернатива вирішення даного спору по суті.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
       Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
       Оскаржуване судове рішення у повному обсязі не відповідає зазначеним вимогам законодавства, з таких підстав.
Суд першої інстанції належним чином встановив обставини даної справи, які підтверджені матеріалами справи.
З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2016 Товарна біржа «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та Акредитована Брокерська контора Кіровоградської універсальної товарної біржи, з одного боку, та Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, в особі заступника начальника Ткаченка К.О., що діяв на підставі статті № 95 Глави № 9 «Податкового Кодексу України» № 2755-VI від 02.12.2010, Постанови КМ України № 1244 від 29.12.2010 «Про деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» та Наказу Міндоходів України № 571 від 10.10.2013 «Про затвердження Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі», з другого боку, та ОСОБА_1 з третього боку уклали договір купівлі-продажу майна № 22.
Відповідно до результатів проведеного цільового аукціону продавцем продане, а покупцем придбане майно, що знаходиться в податковій заставі та перебуває на балансі ДП «Кіровоградський ремонтний завод», а саме ЛОТ №5 будівлю заводоуправління, корпус №308, Літ. «А» кр, кр1, кр2-ганок, загальною площею 1683,2 кв.м., р.п. 1966, площа забудови 658,2 кв. м., матеріал стін - цегла.
Майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та було продано покупцю на загальну суму - 1 375 464,20 грн, з урахуванням ПДВ.
На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» гарантований внесок 23.09.2016 у розмірі 125 042, 20 грн, реєстраційний внесок у розмірі 17 грн, 13.10.2016 - реєстраційний внесок у розмірі 2000 грн та доплату за корпус №308 у розмірі 1 250 422 грн.
На зазначене у договорі майно, 16.11.2016, державним реєстратором Марченко О.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 номер запису про право власності 17462422.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2018 по справі №912/3984/16 визнано недійсними результати цільового аукціону з продажу нерухомого майна ДП «Кіровоградський ремонтний завод», а саме будівлі заводоуправління, корпусу №308, Літ. «А» кр., кр1, кр-2-ганок, загальною площею 1683,2 кв.м, р.п.1966, площею забудови 658,2 кв.м, матеріал стін - цегла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який організований Товарною біржою «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та оформлений протоколом №22 від 26.09.2016 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
В частині задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу №22 від 26.09.2016 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі, укладеного між Кіровоградською ОДПІ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 , відмовлено, провадження у справі закрити. Роз`яснено, що в цій частині позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
ДП «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» 12.12.2018 звернулося до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до товарної біржі «Кіровоградська універсальна товарна біржа», Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу №22 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі від 26.09.2016, укладений між Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 .
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2019, залишеним в силі постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.04.2020 та постановою Верховного Суду від 15.02.2021 позовну заяву ДП «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу №22 нерухомого майна платника податків ДП «Кіровоградський ремонтний завод», яке перебуває у податковій заставі від 26.09.2016, укладений між Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця від 09.06.2017 на майно, що було предметом спору, накладений арешт.
Таким чином, договір купівлі-продажу №22 від 26.09.2016 визнано у судовому порядку недійсним і ці обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.
Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним.
У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.
Кожна із сторін зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а в разі неможливості такого повернення – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Встановлено, що ОСОБА_1 придбав майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за 1 357 464,20 грн.
Позивачем, на виконання умов договору було сплачено - 1 357 464,20 грн..
Договір за рішенням суду визнаний недійсним, а тому сторона правочину має повернути грошові кошти у порядку повернення сторін до стану, що існував до утворення спірних правовідносин.
Звернувшись із даним позовом позивач просив стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області грошові кошти в сумі - 1 527 554,35 грн., що складається із суми сплаченої за майно згідно договору та комісій, 3% річних за користування грошима, інфляційні збитки.
Суд першої інстанції встановив і дійшов правильного висновку, що позивачу необхідно повернути грошові кошти в сумі 1 527 554,35 грн. 
За змістом статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти, нараховані як відповідальність за неналежне виконання зобов`язань щодо повернення безпідставно збережених коштів (договірних зобов`язань у заявлений період між сторонами не існувало).
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено право кредитора вимагати від боржника за прострочення грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
За положеннями частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Виходячи з вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи та дослідив докази у справі і дійшов правильного висновку, що на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти. 
Проте, суд першої інстанції стягуючі з відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти не врахував порядку стягнення таких коштів із державного бюджету, а тому рішення суду підлягає зміні саме в частині стягнення (механізму) грошових коштів.
Для зазначених цілей за клопотанням представника позивача на стадії апеляційного розгляду було залучено Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області до участі у розгляді даної справи, в якості третіх осіб.
Суд апеляційної інстанції визнав, що без залучення вказаних державних органів буде відсутня альтернатива вирішення даного спору по суті, оскільки Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області є державним органом, який порушив права та інтереси позивача, воно не може нести фінансову (матеріальну) як юридична особа.
Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай — орган, діями якого заподіяну шкоду. Орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейською обслуговування бюджетних коштів, може бути відповідачем у такій категорії справ. Водночас залучення або ж незалучення до участі в таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Державна казначейська служба України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача ,що узгоджується із висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі ЄУН 242/4741/16-ц.
Крім того, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державну казначейську службу чи її територіального органу.
Слід зазначити, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі.
Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст. 2 ЦК України).
Відповідно до ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Державна казначейська служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Таким чином, відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення ,що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення, що узгоджується із правовим висновком викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі ЄУН 910/23967/16.
Виходячи із викладеного, підлягає зміні рішення суду першої інстанції в частині визначення органу, який визнаний чинним законодавством при стягненні коштів з державного бюджету.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу голови комісії з ліквідації ГУ ДПС у Кіровоградській області Ломаки Євгенія Анатолійовича – задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2021 року – змінити в частині способу (порядку) стягнення грошових коштів, виклавши резолютивну частину судового рішення у такій редакції: «Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 1 527 554,35 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні тридцять п`ять копійок). 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити по фактично понесеному.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

23.05.2022 – складено постанову.

Головуючий суддя   О.Л.Дуковський 

Судді                                                                                                      О.Л. Карпенко

                                                                               О.А. Письменний