ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18645/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 липня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Кучми А.Ю., Черпіцької Л.Т.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила: 
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки при призначенні   ОСОБА_1 пенсії за віком у 2020 році - протиправними.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплачувати пенсію за віком у відповідності до ч.І ст.  27  та ч.ч. 1,2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017-2019 роки (7763,17) з дня призначення пенсії за віком - з 10.01.2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в даному випадку має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншої пенсії по іншому закону, тому відповідач повинен застосовувати показники середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки, оскільки пенсія позивачу згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначатиметься вперше. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві з 24.05.2007 року.
02.06.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у м. Києві з заявою в якій просила провести відповідно до заяви від 10.01.2020 про переведення з пенсії «наукової», що була призначена позивачу у 2007 році відповідно до  статті 24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 №1977-ХІІ  на пенсію за віком відповідно до норм  ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV  провести призначення із застосуванням показника середньої заробітної плати по країні за 2017, 2018, 2019 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) відповідно до частини 2  статті 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.07.2020 №14115-14257/К-02/8-2600/20 позивачу надано відповідь на заяву в якій зазначено, що позивача відповідно до заяви від 10.01.2020 переведено з пенсії за віком відповідно до «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 №1977-ХІІ на пенсію за віком відповідно до норм  ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, а отже підстави для застосування середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якого сплачено страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки відсутні.
Вважаючи дії щодо застосування показника середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки при призначенні пенсії за віком у 2020 році протиправними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що звернення позивачки від 10.01.2020 фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, про переведення в межах одного виду пенсії - за віком, а відтак судом не вбачається порушень з боку відповідача у зв`язку з продовженням виплати позивачці зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії з урахуванням середнього заробітку застосованого відповідачем.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини першої  статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За правилами частин першої - третьої  статті 24 Закону № 1977-XII  «Про наукову і науково-технічну діяльність» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.
Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.
Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до  статті 23 цього Закону  та частини другої  статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV  та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування (внески).
Частиною першою  статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (далі - Закон № 1058-ІV) встановлено, що відповідно до цього  Закону  за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з приписами частини другої  статті 40 Закону № 1058-IV  заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною третьою  статті 45 Закону № 1058-ІV  встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій  статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою  статті 45 Закону № 1058-ІV  регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним.
Так, позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до  Закону № 1977-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, за законом Закону № 1977-XII позивачу призначалась пенсія в процентному відношенні до відповідних сум заробітної плати без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Водночас, за призначенням пенсії відповідно до  Закону № 1058-IV  позивач 10.01.2020 звернулась вперше. За таких обставин застосування в спірних відносинах норм частини третьої  статті 45 Закону № 1058-ІV  є безпідставним.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22 грудня 2015 року у справі № 21-4071а15 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.
Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05 липня 2018 року у справі № 565/645/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 317/4184/16, від 31 травня 2019 року у справі № 344/7053/17 та № 263/16495/16-а.
Таким чином, застосування при розрахунку позивачці пенсії за  Законом № 1058-IV  за її заявою від 10.01.2020 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2014-2016 роки є безпідставним, оскільки такий показник мав бути врахований за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2020 році, тобто за 2017-2019 роки.
Згідно частини першої  статті 10 Закону № 1058-ІV  особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до пункту 4-7  Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV  особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до  законів України «Про Кабінет Міністрів України», «;Про державну службу», «;Про Національний банк України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»,  Митного кодексу України,  Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього  Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим  Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Таким чином, переведення (призначення) пенсії на умовах, передбачених  Законом № 1058-ІV  може бути здійснене в автоматичному порядку, визначеному пунктом 4-7  Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, коли розмір пенсії, розрахований за нормами цього  Закону, є більшим, ніж розмір пенсії, отримуваної за іншим законом. У свою чергу, переведення (призначення) пенсії на умовах, передбачених  Законом № 1058-ІV  може бути здійснене також і власне за вибором пенсіонера.
Так, позивач реалізувала своє право вибору пенсії, подавши 10.01.2020 заяву про її призначення на умовах  Закону № 1058-ІV. Призначивши пенсію та застосовуючи при цьому невірні показники середньої заробітної плати (доходу), відповідач порушив право позивачки на вибір виду пенсії.
Враховуючи, що відповідно до частини першої  статті 45 Закону № 1058-ІV  пенсія призначається з дня звернення за пенсією, колегія суддів дійшла до висновку про зобов`язання відповідача з 10.01.2020 призначити позивачу відповідно до  Закону № 1058-ІV  пенсію за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2017-2019 роки.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.  243,  315,  317,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року - задовольнити повністю. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки при призначенні   ОСОБА_1 пенсії за віком у 2020 році.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) з 10.01.2020 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )  пенсію за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2017, 2018 та 2019 роки.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            А.Ю. Кучма, 

                                                                                                     Л.Т. Черпіцька