УХВАЛА

21 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 460/3505/20
адміністративне провадження № К/990/9410/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №460/3505/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги,
ВСТАНОВИВ:
15.04.2022 до суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 24.03.2022.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2022 для розгляду цієї касаційної скарги визначено суддю-доповідача Гімона М.М.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 07.12.2021, повний його текст складено 13.12.2021, відповідно останнім днем його оскарження було 12.01.2022, проте касаційну скаргу направлено до суду поштою лише 24.03.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.
ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що первинна касаційна скарга була повернута ухвалою Верховного Суду від 24.01.2022. Просить суд врахувати, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан,  у зв`язку з чим ДПС України прийнято наказ від 24.02.2022 №243-о "Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах". Наказом ДПС України від 10.03.2022 №168 припинено простій в роботі та визначено необхідність запровадження дистанційної роботи для підпорядкованих працівників з 11.03.2022. Вказане свідчить про об`єктивну відсутність у працівників ГУ ДПС можливості здійснювати свої повноваження щодо належного супроводу справ у судах та підготовки належних процесуальних документів. Крім того, скаржник просить врахувати значну завантаженість працівників ГУ ДПС з огляду на складну епідеміологічну ситуацію, проведення профілактичних заходів із знезараження приміщень ГУ ДПС з причини виявлення хворих на COVID-19. У зв`язку з викладеним просить про поновлення строку згідно з приписами пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України. Звертає увагу на приписи частини п`ятої статті 333 КАС України та зауважує, що касаційна скарга подана до спливу одного року на касаційне оскарження.
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.
Суд встановив, що вперше касаційна скарга ГУ ДПС у цій справі надійшла до суду 14.01.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 24.01.2022 повернув її на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Суд визнав недостатнім наведене у скарзі обґрунтування для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки скаржник не зазначає, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права та який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у справі. Суд роз`яснив скаржнику вимоги, які висуваються процесуальним законом до обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.     Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 31.01.2022.
24.03.2022 ГУ ДПС повторно подало до суду касаційну скаргу, проте її зміст так і не відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом щодо обов`язкових умов, які повинні зазначатися у касаційній скарзі при оскарженні судових рішень на підставі частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд вже надавав скаржнику вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав, в тому числі у разі її подання на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому з матеріалів касаційної скарги та встановлених судом обставин вбачається, що, виходячи з дати виготовлення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (13.12.2021) останнім днем оскарження було 12.01.2022. Проте, вперше касаційну скаргу на адресу суду було направлено поштою лише 14.01.2022. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник як не наводить поважних причин пропуску цього строку в цій частині, так і не надає доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення, зокрема, конверта, в якому було направлено копію постанови апеляційного суду від 07.12.2021.
Крім того, у касаційній скарзі не наведено поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження з моменту отримання копії ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги, що відбулося 31.01.2022 (згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду"), і до введення на всій території України воєнного стану 24.02.2022. Довід про значну завантаженість працівників ГУ ДПС через складну епідеміологічну ситуацію, пов`язану з розповсюдженням коронавірусної хвороби (COVID-19), та цитування пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України наведені у касаційній скарзі без посилань на конкретні обставини з наданням відповідних доказів, які б свідчили про прямий причинний зв`язок між захворюванням на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та пропуском строку на подання касаційної скарги.
Доводи скаржника, що повторно касаційну скаргу направлено в межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 333 КАС України, є безпідставними, оскільки цією нормою встановлено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку. Натомість, наведена норма не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на касаційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 329 КАС України, який становить тридцять днів, а так само не встановлює наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі ГУ ДПС просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Зі змісту судових рішень вбачається, що позов ФОП ОСОБА_1 було задоволено в частині визнання протиправними та скасування: податкових повідомлень-рішень від 31.01.2020 №0000753304, №0000763304, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 31.01.2020 №0000313304, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.01.2020 №Ф-03 (підставою прийняття контролюючим органом зазначених рішень слугували висновки про безпідставне, всупереч приписів статті 177 ПК України, віднесення платником податків до валових витрат вартості придбаних паливно-мастильних матеріалів та витрат, пов`язаних з отриманням бухгалтерських послуг); податкових повідомлень-рішень від 31.01.2020 №0000773304, №0000783304 (підставою для прийняття контролюючим органом зазначених рішень слугували висновки останнього про порушення приписів пункту 120-1.1 статті 120-1, підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не правильно застосували положення статті 177 ПК України, згідно з якою фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до складу витрати, виключно витрати, визначені пунктом 177.4 статті 177 ПК України. В підтвердження своєї позиції наводить постанови Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №816/407/17, від 27.06.2019 у справі №804/1475/16, від 27.08.2020 у справі №818/1549/17, від 10.11.2020 у справі №818/1439/16, які не були взяті судами до уваги. Таке обґрунтування підстав касаційного оскарження шляхом викладення посилань як на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, так  і відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування однієї і тієї ж норми права, колегія суддів знаходить суперечливим.
Також у касаційній скарзі процитовано норми пункту 120-1.1 статті 120-1, підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, пункту 201.10 статті 201 ПК України, процитовано висновки акта перевірки та вказано про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при придбанні паливно-мастильних матеріалів. Водночас, ГУ ДПС не наводить підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, оскаржуючи судові рішення і в цій частині. 
З огляду на наявність наведених недоліків щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень колегія суддів роз`яснює скаржнику, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №460/3505/20 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
вказати інші (поважні) причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази на підтвердження дати отримання копії постанови суду апеляційної інстанції;
надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   М.М. Яковенко