ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року                                                                         м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №947/35480/20
Апеляційне провадження №22-ц/813/4781/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Рибачук О.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року, постановлене під головуванням судді Петренка В.С., 
 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви, відзивів на позов
У листопаді 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до акціонерного товариства «Балтік Інтернешнл Банк» (далі- АТ «Балтік Інтернешнл Банк» (Baltic International Bank), банк), Чеської компанії «Bugaz Invest s.r.o», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В., про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про держану реєстрацію права власності, витребування майна (т.1 а.с.1-4, т.3 а.с.120-124).
Позов обґрунтовано тим, що вона ( ОСОБА_1 ) з 2007 року була власником 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з частини нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 4 545,4 кв.м., нежитлової будівлі літ.«Б», загальною площею 79,7кв.м.
22 травня 2008 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та нею було укладено договір іпотеки, за умовами якого, вона як іпотекодавець надала в іпотеку зазначене нерухоме майно в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем, а саме: виконання зобов`язань Компанії «Кеno Limited» за кредитним договором №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року та всіх можливих змін та доповнень до нього, за умовами якого Компанія «Кеno Limited» отримала в кредит кошти в розмірі 3 500 000 доларів США на строк до 21 квітня 2013 року.
08 вересня 2011 року, у зв`язку з укладанням договору новації кредитного договору №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року, між нею та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» було укладено договір до договору іпотеки від 22 травня 2008 року, за умовами якого, іпотекодавець виступає майновим поручителем компанії «HANSALINK LLP».
У подальшому, 14 травня 2013 року між нею та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» укладено Додаткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, відповідно до п.1 якої іпотекодавець визнав обов`язковим для себе домовленість між іпотекодержателем та позичальником компанії  «HANSALINK LLP» про продовження терміну погашення кредиту, виданого на підставі кредитного договору від 21 квітня 2008 року, в редакції договору новації від 29 липня 2011 року.
17 квітня 2015 року у зв`язку з укладанням додаткової угоди №5 до кредитного договору від 21 квітня 2008 року в редакції договору новації від 29 липня 2011 року, між нею та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» укладено Додатковий договір до договору іпотеки від 22 травня 2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець виступає майновим поручителем компанії «HANSALINK LLP» та встановлені інші умови договору іпотеки.
29 листопада 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. було здійснено реєстрацію права власності спірної нежитлової будівлі за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).
Позивач зазначала, що про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмета іпотеки у власність, вона нічого не знала, повідомлення-вимогу за №13-01/1708 від 06 вересня 2017 року, зазначену як одну з підстав виникнення права власності, не отримувала.
14 грудня 2017 року вона отримала від банку лист-повідомлення за №13-01/2329, яким банк повідомив її про те, що на підставі ст.33 та ст.37 Закону України «Про іпотеку», п. 8.3 договору іпотеки від 22 травня 2008 року, у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань по кредитному договору, 29 листопада 2017 року банк реалізував передбачене за собою право, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно - 917/1000 частин нежитлових приміщень за вказаною адресою.
Вважає, що звернення стягнення та державна реєстрація права власності на предмет іпотеки Банком була проведена із суттєвим порушенням умов іпотечного договору від 22 травня 2008 року, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вона письмову вимогу від банку про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності за собою, не отримувала, а АТ «Балтік Інтернешнл Банк» повідомив її про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності, надіславши лист-повідомлення від 14 грудня 2017 року за №13-01/2329, тобто після звернення стягнення на предмет іпотеки, що є порушення припису зазначеного в ст.35 Закону України «Про іпотеку».
Вказувала, що повідомлення про вручення поштового відправлення з вимогою про дострокове повернення кредиту та попередження про звернення стягнення має містити підпис отримувача, на що звертала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15. Тому на думку позивача, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки була порушена Банком та за своїм змістом не відповідає нормам ст.ст.7,35,37 Закону України «Про іпотеку» та вимогам пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки вона письмову вимогу про усунення порушень не отримувала.
Крім того, 17 травня 2018 року Банком було відчужено предмет іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу з Чеською компанією «Bugaz Invest s.r.o».
Посилаючись на викладене, позивачка просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38431637 від 30 листопада 2017 року державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. про державну реєстрацію приватної спільної часткової власності на 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1422837151101, за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» (Baltic International Bank);
- витребувати з володіння Чеської компанії «Bugaz Invest s.r.o», особа не є резидентом України, країна реєстрації: Чеська Республіка, адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 5043,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1422837151101;
- встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення за Чеською компанією «Bugaz Invest s.r.o», особа не є резидентом України, країна реєстрації: Чеська Республіка, адреса: АДРЕСА_2 , права власності: 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 5043,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1422837151101, яке зареєстроване приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Прокоф`єва Л.Г. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 41139908 від 17 травня 2018 року, а також є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , права власності на 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 5043,8кв.м., реєстраційний номер об`єкт а нерухомого майна: 1422837151101.
У відзиві на позов приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Н.В. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки державну реєстрацію прав нею було вчинено з суворим дотриманням вимог законодавства, яким регулюються подібні реєстраційні дії, та у відповідності до вимог законодавства України (т.1а.с.90- 91).
У відзивах на позов представник Чеської компанії «Bugaz Invest s.r.o» просив суд у позові відмовити. Зазначив, що Чеська компанія «Bugaz Invest s.r.o» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна . Реєстрація права власності на спірний об`єкт за банком була засобом реалізації банком своїх прав іпотекодержателя, що передбачені ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку», а також умовами іпотечного договору (зі змінами та доповненнями). Банк виконав свої обов`язки по договору іпотеки, надіславши боржнику та позивачу (іпотекодавцеві) відповідні повідомлення-вимоги про порушення основного зобов`язання, які було адресований боржнику - доставлено боржникові 05 жовтня 2017 року, адресований позивачу (іпотекодавцю) і повернуто з відміткою про відмову в одержанні поштового відправлення. Оскільки на конверті, який мав бути доставлений іпотекодавцю, наявна відмітка про відмову в отриманні, іпотекодавець мав змогу отримати лист, оскільки йому намагались його вручити, але відмовився (вольова, активна дія), отже міг знати та мав дізнатися, але з певних причин ухилився від отримання листа, ці його дії, вочевидь спрямовані на перешкоджання іпотекодержателю в реалізації його прав, не можуть стати підставою для невиконання вимог іпотечного договору в частині позасудового врегулювання та вимог законодавства в частині захисту порушених прав іпотекодержателя. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17. Тому, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. Вважав, що державну реєстрацію прав було вчинено з дотриманням вимог законодавства, яким регулюються подібні реєстраційні дії, та у відповідності до вимог законодавства України (т.3 а.с.9-14, 23-28).
У відповіді на відзив  ОСОБА_1  просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що майно вибуло від неї не з її волі, тому може бути витребувано від добросовісного набувача; письмову вимогу Банку вона не отримувала, тому у приватного нотаріуса не будо підстав для реєстрації її нерухомого майна за вказаною адресою за АТ «Балтік Інтернешнл Банк», яке, в свою чергу, здійснило продаж її майна Чеській компанії «Bugaz Invest s.r.o» (т.3 а.с.37-42).
У запереченнях на відповідь на відзив представник Чеської компанії «Bugaz Invest s.r.o» просив у позові відмовити за безпідставністю, посилаючись на дотримання норм чинного законодавства під час реєстрації права власності на спірний об`єкт за банком та згодом під час відчуження його Чеській компанії (т.3а.с.51-54).
Банк позовних вимог не визнав, просив відмовити у їх задоволенні (т.4 а.с.с111-112).

Зміст  судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021 року у позові ОСОБА_1 відмовлено (т.4 а.с.149-169).
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18 березня 2021 року. Знято арешт з спірного майна .
Судове рішення мотивовано тим, що реєстрація права власності на спірне майно є засобом реалізації банком своїх прав як іпотекодержателя, що передбачені ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку», а також умовами іпотечного договору (зі змінами та доповненнями). Судом встановлено з реєстраційної справи, що відповідна вимога у встановленому законом порядку направлялася на адресу  ОСОБА_1 , тому банком та нотаріусом не було допущено порушень вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку». Суд зазначив, що  ОСОБА_1  мала змогу отримати лист банку, оскільки їй намагались його вручити, але вона відмовилася його отримувати (вольова, активна дія), отже вона могла дізнатися та мала дізнатися, але з певних причин ухилилася від отримання листа, ці її дії, вочевидь спрямовані на перешкоджання іпотекодержателю в реалізації його прав, не можуть стати підставою для невиконання вимог іпотечного договору в частині позасудового врегулювання та вимог законодавства в частині захисту порушених прав іпотекодержателя. Такий перехід права власності є виконанням певної умови договору-двосторонньої угоди, особисто підписаної іпотекодавцем, з його власної волі. Державна реєстрація відбувалася у повній відповідності до вимог вказаних нормативних актів. Чеська компанія «BugazInvests.r.o» є добросовісним набувачем, а банк мав право на відчуження цього майна. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про держану реєстрацію права власності, відповідно, суд не задовольнив і вимогу про витребування майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзивів на неї
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. 
Скарга обґрунтована тим, що судом не враховано, що: 
- про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмета іпотеки у власність, вона нічого не знала; повідомлення-вимогу за №13-01/1708 від 06 вересня 2017 року про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки не отримувала. 14 грудня 2017 року позивачем від Банку отримано лист-повідомлення про те, що Банк вже звернув стягнення на її нерухоме майно;
- звернення стягнення та державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за банком була проведена із суттєвим порушенням умов іпотечного договору від 22 травня 2008 року, Законів «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових пав на нерухоме майно та їх обтяжень»;
- на нотаріуса як на державного реєстратора під час вчинення реєстраційної дії покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; 
- повідомлення про вручення поштового відправлення з вимогою про дострокове повернення кредиту та попередження про звернення стягнення має містити підпис отримувача;
- повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що його одержання. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення такого відправлення з описом вкладення на нього, що вказує в постанові Велика Палата Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15;
- у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні реєстрації права власності на спірну нежитлову будівлю за АТ «Балтік Інтернешнл Банк», оскільки повідомлення не було отримано іпотекодавцем з огляду на положення п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
- іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання письмової вимоги;
- недотримання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя;
- про наявні в реєстраційній справі повідомлення та конверт з позначкою повернення за відмовленням позивач нічого не знала, даний лист не отримувала. Крім того, в матеріалах реєстраційної справи відсутні будь-які відомості з приводу того, що саме в цьому конверті було надіслано повідомлення-вимогу №13-01/1708;
- майно вибуло з володіння позивача не з її волі, що є підставою для його витребування від добросовісного набувача в порядку ч.1 п.3 ст.388 ЦК України;
- Чеська компанія «Bugaz Invest s.r.o» як добросовісний набувач, має право на відшкодування понесених ним за договором купівлі-продажу витрат, шляхом звернення з відповідним позовом до продавця (т.4 а.с.175-185).
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гриценюк В.О. в інтересах Чеської компанії «Bugaz Invest s.r.o», посилаючись на необґрунтованість та формальність скарги, просить залишити її без задоволення, рішення суду без змін. Зазначив, що:
- апелянт не зазначив які обставини суд не правильно з`ясував, не вказав які норм процесуального права судом порушені;
- посилаючись на постанову ВП ВС від 23 червня 2021 року у справі № 645/1979/15, апелянт не повністю процитував зміст п.49, в якому зазначено, що повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини;
- правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 міжнародні поштові відправлення (у тому числі листи) виділено в окрему групу, щодо якої чинними в Україні правилами надання послуг поштового зв`язку не передбачено можливості надсилання кореспонденції з описом вкладення. Квитанція або касовий чек є доказами надіслання відповідного міжнародного поштового відправлення. Зазначена правова позиція викладена у п.13-18 постанови Верховного Суду від 22 лютого 2019 року у справі № 910/7308/16;
-виконуючи вимоги законодавства за фактом порушення умов кредитного договору іпотекодержатель зробив оцінку предмету іпотеки, а також направив боржнику та позивачу (іпотекодавцеві) відповідні повідомлення-вимоги з додаванням виписок по рахунках, які у відповідності до умов іпотечного договору свідчать про порушення зобов`язання, які було: адресований боржнику - доставлено йому 05 жовтня 2017 року, а адресований позивачу (іпотекодавцю) - повернуто з відміткою про відмову в одержанні поштового відправлення;
-у п.55 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №757/13243/17 звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. В даному випадку ОСОБА_1 відмовилась в отриманні вимоги банку;
- іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання; 
- державну реєстрацію прав було вчинено з суворим дотриманням вимог законодавства;
- Чеська компанія «Bugaz Invest s.r.o» - є добросовісним набувачем. Задоволення позовних вимог призведе до порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на Чеськую компанію «Bugaz Invest s.r.o» буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, на вказане звернута увага Верховним Судом в постанові 13 листопада 2019 року по справі № 645/4220/16 (т.4 а.с.203-209).
АТ «Балік Інтернешил Банк» у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначав, що апелянтом не зазначено які обставини суд не правильно з`ясував, які норм процесуального права порушені; не повно процитовано п.49 постанови ВП ВС від 23 червня 2021 року у справі № 645/1979/15. Вимога-повідомлення банком була направлена ОСОБА_1 з дотриманням норм чинного законодавства, однак повернулась не врученою з відміткою про відмову в одержанні поштового відправлення. Тобто іпотекодавець мав отримати вказану вимогу, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання, що є належним сповіщенням. Суд першої інстанції об`єктивно дослідив обставини справи та прийняв законне рішення (т.4 а.с.222-226).
У поясненнях на апеляційну скаргу приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Н.В. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Зокрема, зазначила, що:
- реєстрація права власності за банком була засобом реалізації Банком своїх прав іпотекодержателя, що передбачені ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку» та вчинена з суворим дотриманням вимог діючого законодавства;
- виконуючи процедуру реєстрації майна та вимоги законодавства за фактом порушення боржником умов кредитного договору іпотекодержатель зробив оцінку предмета іпотеки і надіслав боржнику та позивачу(іпотекодавцю) відповідні повідомлення з наданням виписок по рахунках, які вказують на порушення основного зобов`язання, які були: адресовані боржнику та доставлені йому 06 жовтня 2017 року, а адресовані позивачу -повернуто із відміткою про відмову в одержанні поштового повідомлення. Згодом зазначені документи надані їй (нотаріусу) для проведення реєстрації та у відповідності до вимог чинного законодавства проведена державна реєстрація;
- відмова в одержанні повідомлення свідчить про ухилення від отримання, що не може стати підставою для невиконання вимог іпотечного договору в частині позасудового врегулювання;
- у ст.24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявний вичерпний перелік підстав відмови в державній реєстрації, жодна з яких не могла бути застосована до виниклих правовідносин;
- перехід права власності до банку є виконанням певної умови двосторонньої угоди, особисто підписаної ОСОБА_1 , з її власної волі, тому не підлягають застосуванню положення ст.388 ЦК України в частині вибуття майна (т.4 а.с.230-232).
Учасники судового процесу належним чином повідомлені про слухання справи 17 травня 2022 року о 14:00 год. (т.5 а.с.33-46). Так, за довідкою Укрпошти поштова кореспонденція суду на адреси: позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , АТ «Балтік Інтернешнл Банк» повернулась до суду не врученою з причин: «адресат відсутній за вказаною адресою», що з огляду на вимоги п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням про слухання справи (т.5 а.с.36-41). Представник Головатюк І.М. в інтересах АТ «Балтік Інтернешнл Банк» у заяві від 04 квітня 2022 року просив розгляд справи проводити у відсутності товариства та її представника (т.5 а.с.27-29). Чеська компанія «Bugaz Invest s.r.o» сповіщена про слухання справи, про що свідчить підпис її представника ОСОБА_3 у довідковому листі (т.5 а.с.33). Крім того, представник ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника компанії (т.5 а.с.43). Приватний нотаріус Борисова Н.В. повідомлена про слухання справи через представника ОСОБА_4 , який раніше просив розглядати справу без їх участі (т.5 а.с.31,42).
Враховано:
-перебування справи в провадженні апеляційного суду з жовтня 2021 року;
-наявність в матеріалах справи письмових документів, на підтвердження позицій сторін,
-неодноразовість відкладення розгляду справи в апеляційній інстанції;
-відсутність заяв про відкладення розгляду справи, що призначений на 17 травня 2021 року;
-пасивну поведінку позивача та її представника, які будучі ініціаторами апеляційного перегляду справи обізнані про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не виявили бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України. В той час як відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання;
-положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб. 
Також враховано, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.
Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 17 травня 2022 року у відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк як іпотекодержатель реалізував своє право, закріплене у іпотечного договору на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом переходу до нього права власності на предмет, подавши приватному нотаріусу всі документи, необхідні для здійснення реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки. Державна реєстрація відбувалася у повній відповідності до вимог законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи
ОСОБА_1 була власником 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, що складається з частини нежитлової будівлі літ.«А», загальною площею 4 545,4 кв.м., нежитлової будівлі літ.«Б», загальною площею 79,7 кв.м., на підставі свідоцтва про власності на 917/1000 частин нежитлових будівель від 24 липня 2007 року, серії ЯЯЯ №997563, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради (т.1 а.с.7).
Право спільної часткової власності на 917/1000 частин об`єкту нерухомого майна за вказаною адресою було зареєстровано 19 травня 2008 року за ОСОБА_1 в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису: 272 в книзі: 66неж-71(т.1а.с.8).
22 травня 2008 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та  ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як іпотекодавець, надала в іпотеку вищезазначене майно в забезпечення виконання зобов`язань позичальника Компанії «Кеno Limited» перед іпотекодержателем, в силу чого, іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. За умова п.1.2. договору іпотеки, іпотекою забезпечуються виконання зобов`язань Компанії «Кеno Limited», що випливають з кредитного договору №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року та всіх можливих змін та доповнень до нього, згідно з якими іпотекодержатель зобов`язується надати позичальнику Компанії «Кеno Limited» кредит в розмірі 3 500 000 доларів США, терміном повернення 21 квітня 2013 року, а позичальник зобов`язується на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути іпотекодержателю кредит або будь-яке збільшення кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору (т.1 а.с.9-11).
08 вересня 2011 року, у зв`язку з укладанням договору новації кредитного договору №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року, між  ОСОБА_1 та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» укладено договір до договору іпотеки від 22 травня 2008 року, за умовами якого іпотекодавець виступає майновим поручителем компанії «HANSALINK LLP». Іпотекодавець в забезпечення зобов`язань позичальника за договором кредиту №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року, в редакції договору новації від 29 липня 2011 року, згідно з яким позичальник зобов`язується виплатити іпотекодержателю у строки та на умовах, визначених кредитним договором, кредит у розмірі 3 500 000 доларів США, сплатити нараховані на нього відсотки в розмірі 11% річних і всі інші суми, у тому числі, і штрафні санкції в разі наявності таких, а також інші суми, на умовах встановлених кредитним договором. Для забезпечення своєчасного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, іпотекодавець передав іпотекодержателю на умовах, передбачених даним договором в іпотеку 917/1000 частин нежилих будівель, загальною площею 5043,8кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (т.1.с.174-183).
14 травня 2013 року між  ОСОБА_1 та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» укладено Додаткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, відповідно до п.1 якої, іпотекодавець визнав обов`язковим для себе домовленість між іпотекодержателем та «HANSALINK LLP» - позичальник про продовження терміну погашення кредиту, виданого на підставі кредитного договору №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року, в редакції договору новації від 29 липня 2011 року, укладеного між іпотекодержателем, позичальником та KENO LIMITED, як колишнім позичальником (т.1а.с.184-187).
17 квітня 2015 року у зв`язку з укладанням Додаткової угоди №5 до кредитного договору від 21 квітня 2008 року в редакції договору новації від 29 липня 2011 року, між  ОСОБА_1 та АТ «Балтік Інтернешнл Банк» укладено Додатковий договір до договору іпотеки від 21 квітня 2008 року, відповідно до умов якого, іпотекодавець виступає майновим поручителем компанії «HANSALINK LLP» (т.1 а.с.188-203).
Розділ 8 зазначеного договору містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме п.8.3: даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, зокрема, п.п.8.3.2. прийняття предмету іпотеки у власність в порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1 а.с.200).
22 серпня 2017 року банком здійснена оцінка спірного майна. За висновком про вартість майна від 20 квітня 2018 року, вартість вказаного нерухомого майна за вказаною адресою складає 29 234 265 грн., що еквівалентно 900 264 доларів США (т.1 а.с.236-250, т.2 а.с.1-30, т.3 а.с.196-зворот 199).
06 вересня 2017 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» направлено ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про порушення основного зобов`язання в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», в якій вимагалось у 30-ти денний строк усунути порушення зобов`язань за кредитним договором від 21 квітня 2008 року та сплатити борг (т.1 а.с.209-210). 
Вказане повідомлення-вимога, яка надіслана на адресу ОСОБА_1 була повернута поштою із відміткою «за відмовленням» (т.1 а.с.214-224, т.4 а.с.138-139).
Аналогічна вимога була направлена компанії «HANSALINK LLP» та отримана нею 06 жовтня 2017 року (т.1 а.с.209-210, 228-235).
Відповідно до довідки АТ «Балтік Інтернешнл Банк» станом на 29 листопада 2017 року заборгованість Компанії «HANSALINK LLP» за кредитним договором складає 2 260 419,72 доларів США (т.2 а.с.76).
29 листопада 2017 року нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. розглянуто заяву про реєстрацію права власності та 30 листопада 2017 року, прийнято рішення про державну реєстрацію прав за №38431637, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: 917/1000 часток в праві власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом права: АТ «Балтік Інтернешнл Банк», країна реєстрації: Латвія (т.3 а.с.127,134).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 листопада 2017 року за №105664296, підставою виникнення права спільної часткової власності, розмір частки: 917/1000, на нежитлову будівлю, загальною площею: 5043,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») зазначено:
- договір іпотеки, серія та номер: 2439, виданий 22 травня 2008 року, Федорченко Т.М., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу; 
- договір до договору іпотеки, серія та номер: 5251, виданий 08 вересня 2011 року, Федорченко Т.М., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу; 
- додаткова угода про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 1901, виданий 14 травня 2013 року, Федорченко Т.М., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу;
- додатковий договір до договору іпотеки, серія та номер: 914, виданий 17 квітня 2015року, Федорченко Т.М., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу; 
- повідомлення-вимога, серія та номер:13-01/1708, виданий 06 вересня 2017 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»); 
- звіт про визначення ринкової вартості, серія та номер: 2170703_12092017_126, виданий 12 вересня 2017 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 ; 
- довідка, серія та номер: 13-01/2205, видана 29 листопада 2017 Голова правління АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») ОСОБА_6 ; 
- протокол засідання правління АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»), серія та номер: 01-05/30/17, виданий 27 липня 2017 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»);
- документи банку, серія та номер: б/н, виданий 21 вересня 2017 АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»); 
- довідка з реєстру підприємств Латвійської республіки, серія та номер: 7-3-165166/1, видана 17 листопада 2017 року Ризьким регіональним інформаційним відділом (т.2 а.с.134, т.3 а.с.183).
14 травня 2018 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») (продавець) та Чеською компанією «Bugaz Invest s.r.o» укладено договір рахунку угоди №05/03/18, за якою сторони домовились про укладення договору продажу нерухомого майна за 905 000 Євро (т.3 а.с.150-154).
15 травня 2018 року Чеською компанією «Bugaz Invest s.r.o» перерахована вказана сума банку (т.3 а.с.155).
17 травня 2018 року між АТ « Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») (продавець) та Чеською компанією «Bugaz Invest s.r.o» (покупець) укладено договір купівлі-продажу 947/1000 часток нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.120-121, т.2 а.с.117-126, т.3 а.с.143-147). 
За актом приймання-передачі від 17 травня 2018 року Банк передав Чеській компанії «Bugaz Invest s.r.o» вищевказане нерухоме майно (т.3 а.с.149).
14 грудня 2017 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») повідомив ОСОБА_1 про те, що боржник по кредитному договору не виконав свої зобов`язання станом на 29 листопада 2017 року, його заборгованість перед банком склала в сумі 2 260 419,72 доларів США, тому банк 29 листопада 2017 року здійснив своє право, передбачене п.8.3.Договору, звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації прав власності на нерухоме майно 947/1000 часток нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.27). 
Позивач заперечує отримання повідомлення-вимогу №13-01/1708 від 06 вересня 2017 року від АТ «Балтік Інтернешнл Банк», тому вважає, що реєстрація права власності на нерухоме майно за банком була здійснена з порушення вимог закону та відповідно відчуження банком нерухомого майна, що вибуло від неї поза її волі, також є незаконним. Тому звернулась з даним позовом до суду. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.1,2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
У ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку»).
У ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Чинним законодавством передбачено порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
За таких обставин, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У пунктах 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зазначено, що: «закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.3 ст.33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (ч.3 ст.36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону».
Через неналежне виконання позичальником компанією «HANSALINK LLP» зобов`язань за кредитним договором №13/19/08-454 від 21 квітня 2008 року утворилася заборгованість станом на 29 листопада 2017 року в розмірі 2 260 419,72 доларів США, в тому числі заборгованість :
- по кредиту-1 439 273,54доларів США;
- за процентами -157 481,93 доларів США;
- за відсотками про прострочений кредит- 519 736,90 доларів США;
- штрафні санкції - 143 927,35 доларів США (т.2 а.с.76).
Матеріали справи не містять даних про погашення кредитної заборгованості позичальником та майновим поручителем.
Як вбачається із змісту розділу 4 договору іпотеки від 22 травня 2008 року порядок звернення стягнення на предмет іпотеки був погоджений сторонами в п.4.1 договору іпотеки (т.1 а.с.10-зворот).
Згідно п.4.1.Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється за вартістю, яка визначається на підставі незалежної експертної оцінки.
Так, у Додатковому договору від 17 квітня 2015 року до договору іпотеки від 22 травня 2008 року у п.8.3.2. Договору передбачено прийняття предмету іпотеки у власність в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку». Це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1 а.с.15- 22).
Таким чином, укладений між сторонами договір іпотеки та додаткова угода, містять іпотечне застереження.
За п.8.5. Додаткового договору право визначення способу задоволення вимог належить іпотекодержателю. 
При цьому, п.1.9 договору іпотеки вказує, що вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складала 51 999 220 грн., що еквівалентно 10 296 875 доларів США (т.1 а.с.9).
Згідно звіту про ринкову вартість майна від 22 серпня 2017 року вартість 947/1000 часток нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 22 серпня 2017 року складає 26 212 019 грн., що еквівалентно 1 030 347 доларів США (т.1 а.с.236-250, т.2 а.с.1-24).
Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, заявник подає: 
- копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 
- документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;
- заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). 
За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що приватному нотаріусу, як державному реєстратору, всупереч Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та ст.ст.35,37 Закону України «Про іпотеку» не надано доказів вручення ОСОБА_1 письмової вимоги кредитора про усунення порушень кредитного договору, що є підставою для скасування реєстрації. 
Так, згідно п.10.7 Додаткового договору від 17 квітня 2015 року до договору іпотеки від 22 травня 2008 року передбачено, що усі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та телеграм (т.1 а.с.22-зворот).
З матеріалів справи вбачається, що листом від 06 вересня 2017 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») повідомлено ОСОБА_1 та позичальнику компанії «HANSALINK LLP» про порушення основного зобов`язання в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», в якій вимагалось у 30-ти денний строк усунути порушення зобов`язань за кредитним договором від 21 квітня 2008 року (у редакції договору новації від 29 липня 2011 року) та виконати зобов`язання за договором іпотеки від 22 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., за реєстром №2439 (у редакції додаткового договору від 17 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., за реєстром № 914), а саме: погасити заборгованість у розмірі 2 234 725,07 доларів США. Якщо протягом встановленого строку вимога Банку залишиться без задоволення, банком буде прийняте рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - 917/1000 частин нежилих приміщень, загальною площею 5043,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки, зокрема, шляхом набуття баком права власності на предмет іпотеки у відповідності до ст.37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві у відповідності до ст.38 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.209, 216, 218-220, 224).
Факт направлення АТ «Балтік Інтернешнл Банк» повідомлення-вимоги на адресу ОСОБА_1 підтверджено списком згрупованих відправлень від 07 вересня 2017 року, за номером міжнародного відправлення-RR185625170 LV з м.Риги, Латвія та квитанцією від 08 вересня 2017 року (т.4 а.с.136-140).
Вказане повідомлення-вимога, яка була надіслана міжнародним відправленням на адресу ОСОБА_1  повернуто поштовим зв`язком із відміткою «за відмовленням» (т.1 а.с.216,218,224, т.4а.с. 138-139).
Вимога, що направлена компанії «HANSALINK LLP», отримана 06 жовтня 2017 року (т.1 а.с.209-210, 228-235).
Умови договору іпотеки та вимоги ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.
 Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.
 Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі №757/13243/17 звертала увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.
 Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.
 В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.
 За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
 Таким чином, недотримання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.
Метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.
 В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») знаходиться в м.Рига, Республіки Латвія, боржник Компанія «HANSALINK LLP» - в м.Лондоні, а майновий поручитель ОСОБА_1 - в м.Одесі Україна.
З врахуванням наведеного повідомлення - вимога від 06 вересня 2017 року за вхід. №13-01/1708 направлена АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») позичальнику та ОСОБА_1 з м. Риги, Латвія (т.1а.с.209-210).
Доводи апелянта про те, що вона не отримувала вказану вимогу, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за банком, до уваги не приймаються з огляду на таке.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними врегульовані, зокрема Законом України "Про поштовий зв`язок", Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила).
 Так, відповідно до п.12 Правил поштові відправлення поділяються на дві групи: (1) внутрішні (пересилаються в межах України) та (2) міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом). До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; до міжнародних поштових відправлень, зокрема, листи - прості, рекомендовані (пункт 8 Правил).
 При цьому, за змістом пунктів 19, 59-61 Правил можливість надсилання оператором поштового зв`язку листів з описом вкладення передбачена тільки для внутрішніх поштових відправлень.
 Отже, міжнародні поштові відправлення (у тому числі листи) виділено в окрему групу, щодо якої чинними в Україні правилами надання послуг поштового зв`язку не передбачено можливості надсилання кореспонденції з описом вкладення, що спростовує доводи апелянта в цій частині. 
Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" встановлено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
Отже, з аналізу ст.13 Закону України "Про поштовий зв`язок", пункту 2 Правил вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, адресат) є доказами надіслання відповідного міжнародного поштового відправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, факт надсилання письмової вимоги ОСОБА_1 підтверджено списком відправлень 07 вересня 2017 року, квитанцією про відправлення, повернення рекомендованого повідомлення з відміткою про відмову від отримання (т.1 а.с. 216, 218, 224, 225).
Отже, вказані документи, які переведено на українську мову у відповідності до встановленого прядку підтверджують їх надсилання поштовим оператором міжнародного рекомендованого поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 , а також вказана вартість наданої поштової послуги.
Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, що викладені у п.13-18 постанови від 22 лютого 2019 року по справі № 910/7308/16.
Договір іпотеки від 22 травня 2008 року та Додатковий договір від 17 квітня 2015 року містить застереження, яке надавало іпотекодержателю АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений ст.37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, покладений на іпотекодержателя  ст.35 Закону України «Про іпотеку» обов`язок щодо письмового повідомлення про свій намір зареєструвати майно у АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank») виконало, що підтверджується наявними в справі копіями міжнародного повідомлення від 06 вересня 2017 року за вхід. №13-01/170, адресованого майновому поручителю ОСОБА_1 та боржнику компанії «HANSALINK LLP», та квитанціями про відправлення даного міжнародного повідомлення вказаним особам (т.1 а.с.224,225,229,233). 
Боржник компанія «HANSALINK LLP» отримала вимогу-повідомлення 06 жовтня 2017 року (т.1 а.с.229).
Неотримання ОСОБА_1 вимоги –повідомлення банку від 06 вересня 2017 року з причин відмови від отримання є належним повідомленням. Поштовим оператором міжнародного рекомендованого поштового відправлення надіслано на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу, яка направлена АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»), однак позивачка не отримала його внаслідок власної ухилення від такого отримання (т.1 а.с.209-227).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повідомлення-вимога про порушення основного зобов`язання була належним чином надіслана на адресу  ОСОБА_1 , а повернення її поштою із відміткою «за відмовленням» свідчить про те, що ОСОБА_1  мала змогу отримати лист, оскільки їй намагались його вручити, але вона відмовилася його отримувати (вольова, активна дія). Отже  ОСОБА_1  могла дізнатися та мала дізнатися, але з певних причин ухилилася від отримання листа, ці її дії, вочевидь спрямовані на перешкоджання іпотекодержателю в реалізації його прав, не можуть стати підставою для невиконання вимог іпотечного договору в частині позасудового врегулювання та вимог законодавства в частині захисту порушених прав іпотекодержателя.
Матеріали справи не містять доказів, що майновий поручитель ОСОБА_1 виявляла зацікавленість у АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»), представництво якого знаходиться у м.Київ (вул.Б.Хмельницького, буд.17/52, корп.А ) щодо погашення заборгованості компанією «HANSALINK LLP» за кредитним договором від 21 квітня 2008 року, яка отримала кредитні кошти в сумі 3 500 000 доларів США. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що сторони договору іпотеки домовилися про застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто дійшли згоди, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку». Можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені ст.36 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на час укладення договору іпотеки. Договір іпотеки є чинним, доказів його оспорення в судовому порядку, у тому числі в частині вищезазначеного застереження, позивачем ОСОБА_1 суду не надано. 
Сторони в застереженні, що міститься в договорі іпотеки та в додатковому договорі від 17 квітня 2015 року, передбачили передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що здійснено державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В., яка діяла в межах вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень».
Вчиняючи державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» («Baltic International Bank»), приватний нотаріус діяв у межах наданих йому повноважень та на підставі документів, які відповідали вимогам закону. 
Позивач ОСОБА_1 , підписуючи договір іпотеки, додаткові угоди до нього погодилася з їх умовами, у тому числі порядком переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя у разі невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. Відповідне застереження у договорі іпотеки є підставою для переходу права власності до іпотекодержателя без укладення додаткових договорів.
Оскільки інші позовні вимоги позивача є похідними від основних вимог, тому при відмові у задоволенні основних вимог, похідні вимоги задоволенню не підлягають.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на низку постанов Верховного Суду апеляційний суд не бере до уваги, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. У цих справах застосовано інше нормативно-правове регулювання, ніж застосовано у справі, яка переглядається, з урахуванням встановлених у ній конкретних обставин.
Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені. 

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Одеси від 24 вересня 2021року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 19 травня 2022 року.

Головуючий: 

Судді :