ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  918/450/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Кібенко О.Р. - головуючого, Баранця О.М., Булгакової І.В., Дроботової Т.Б., Львова Б.Ю. Ткаченко Н.Г., Уркевича В.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Янковського В.А.,
представників учасників справи:
позивача - акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") - Дудченко В.В. (адвокат), Оніщук В.М. (адвокат), 
відповідача - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі - АТ "Рівнегаз") - Гарбузюк Р.О. (представник), Дороніна О.М. (адвокат), Шиян М.В. (адвокат),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги АТ "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду Рівненської області від 24.11.2020 (суддя Романюк Ю.Г.), 
додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2020 (суддя Романюк Ю.Г.), 
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 (колегія суддів: Філіпова Т.Л., (головуючий), Бучинська Г.Б., Василишин А.Р.),
додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 (колегія суддів: Філіпова Т.Л., (головуючий), Бучинська Г.Б., Василишин А.Р.)
у справі №918/450/20
за позовом АТ "Укртрансгаз"
до АТ "Рівнегаз" 
про стягнення 86 755 892,94 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. АТ "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з АТ "Рівнегаз" 86 755 892,94 грн заборгованості за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 №1512000713 (далі - Договір). 
1.2. Позов обґрунтовано посиланням на неоплату АТ "Рівнегаз" вартості наданих позивачем за Договором послуг балансування за березень-червень 2018 року. 
2. Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції
2.1. Рішенням господарського суду Рівненської області від 24.11.2020 у задоволенні позову відмовлено. 
Судове рішення мотивовано неукладеністю Договору та недоведеністю факту надання позивачем відповідачеві послуг балансування.
2.2. Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 09.12.2020 з АТ "Укртрансгаз" на користь АТ "Рівнегаз" стягнуто 106 222,25 грн судових витрат на правничу допомогу адвоката. 
2.3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021:
- залишено в силі рішення господарського суду Рівненської області від 24.11.2020 зі справи;
- змінено додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2020: з АТ "Укртрансгаз" на користь АТ "Рівнегаз" стягнуто 53 111,13 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції, погодившись з судом першої інстанції стосовно обґрунтованості відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз", визнав, що: розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу (106 222,25 грн) не відповідає критеріям реальності та розумності; такі витрати не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою.
2.4. Додатковою постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 заяву АТ "Рівнегаз" про стягнення з АТ "Укртрансгаз" витрат на правничу допомогу задоволено частково - в сумі 42 482,50 грн. 
3. Короткий зміст вимог касаційних скарг 
АТ "Укртрансгаз" подало касаційні скарги:
- на рішення господарського суду Рівненської області від 24.11.2020, додаткове рішення цього ж суду від 09.12.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 з проханням зазначені судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, відмовивши відповідачеві в стягненні судових витрат;
- на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 з проханням зазначену постанову суду скасувати та в стягненні витрат на правничу допомогу відмовити повністю.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційні скарги
4.1. АТ "Укртрансгаз", посилаючись на пункти 1, 2, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), стверджує про таке: 
- оскаржувані судові рішення ухвалені без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 4 і підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодексу ГТС) у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/20912/17 та від 18.09.2018 у справі №922/1580/18 щодо підстав для оплати послуг балансування (виникнення негативного небалансу; неврегулювання цього небалансу замовником послуг самостійно; оформлення оператором газотранспортної системи (далі - ГТС) одностороннього акта на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; надання оператором ГТС замовнику розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури); 
- щодо порушення строків надання актів суди не врахували правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.06.2019 у справі №912/1558/18, за якою прострочення направлення акта оператором ГТС замовнику не свідчить про порушення прав останнього;
- суди не врахували того, що і Договором (пункт 11.4) і Кодексом ГТС (у редакції, яка діяла в спірний період) передбачено, що підставою для проведення розрахунків послуг балансування є саме односторонній акт, оформлений оператором ГТС відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ХІV Кодексу ГТС; 
- в основу оскаржуваних судових рішень у частині визнання Договору неукладеним було покладено висновки Верховного Суду щодо застосування статей 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), викладені в постанові від 25.06.2019 у справі №916/2090/16 (відсутність узгодження сторонами істотних умов договору через непідписання обов`язкових додатків до нього), тоді як зазначені висновки не узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17, щодо відсутності підстав для визнання неукладеним договору, який виконувався сторонами;
- відповідач замовляв послуги з транспортування природного газу за Договором (подавав номінації, надавав алокації, підписував акти приймання-передачі природного газу у віртуальній точці в березні-червні 2018 року), він фактично виконував Договір, а тому втратив право стверджувати, що Договір є неукладеним;  
- фактичне виконання Договору в інший період підтверджено судовими рішеннями, зокрема, постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2017 у справі №918/919/16; 
- суди не аргументували свої висновки щодо неукладеності Договору з посиланням на норми права; не здійснили правової кваліфікації спірних відносин і не визначили, які норми права підлягають застосуванню; 
- послуга балансування не є самостійною, не потребує замовлення, вона надається за наявності негативного небалансу, Договір містив всі істотні умови і є укладеним; 
- оскаржувані судові рішення ухвалені без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування статей 526, 530, 536, 614, 629 ЦК України, викладених у постановах від 23.04.2019 у справі №910/20912/17, від 18.09.2018 у справі №922/1580/18 та від 18.06.2019 у справі №912/1558/18, оскільки відповідач, укладаючи Договір, погодив порядок надання йому такої послуги та її оплати і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання; 
- суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, а саме, статті 2, 7, 11, 13, 42, 73-80, 86, 236, 237, 238, 269, 275, 277 ГПК України, оскільки не дослідили зібрані в справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суди безпідставно визнали надані позивачем докази надання послуг балансування неналежними та недопустимими. 
4.2. Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 про стягнення з позивача 53 111,13 грн витрат на правничу допомогу прийнята з порушенням статей 74- 79 ГПК України, оскільки не відповідає критеріям реальності та розумності, а розмір витрат не є співмірним із виконаною роботою.
4.3. Касаційна скарга на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 з посиланням на пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України мотивована порушенням судом апеляційної інстанції приписів статті 30 Закону України "Про адвокатуру", статей 126, 129 ГПК України та залишенням ним поза увагою висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15, від 08.04.2021 у справі №922/2321/20 стосовно необхідності доведення реальності понесення витрат відповідачем.
5. Доводи АТ "Рівнегаз"
АТ "Рівнегаз" у відзиві на касаційні скарги зазначило про безпідставність їх доводів та просило оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційні скарги - без задоволення.  
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду
6.1. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Кібенко О.Р., Губенко Н.М. і Кролевець О.А. справу №918/450/20 передано на розгляд Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду з метою відступу від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №916/2090/16. 
6.2. Так, у постанові від 25.06.2019 у справі №916/2090/16 Верховний Суд дійшов висновку, що за відсутності підписаних сторонами додатків 1 (розподіл потужності) та 2 (обсяг транспортування) до договору транспортування природного газу сторонами не погоджений предмет договору транспортування, а отже такий договір є неукладеним відповідно до частини першої статті 638 ЦК України та частин першої і другої статті 180 ГК України. 
6.3. Водночас у цій справі АТ "Укртрансгаз" стверджувало, що: Договір містить усі істотні умови; непідписання додатків до Договору не свідчить про неузгодженість його істотних умов; Договір виконувався сторонами. 
7. Стислий виклад обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
7.1. АТ "Укртрансгаз" (за Договором - оператор) і АТ "Рівнегаз" (за Договором - замовник) уклали Договір, за умовами якого:
- оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1);
- послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (пункт 2.2);
- послуги, які можуть бути надані відповідачу за цим Договором, є, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (пункт 2.3);
- обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору (пункт 2.4);
-          замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (пункт 2.6);
-          оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (пункт 2.7);
-          додатки 1, 2, 3 до Договору є його невід`ємними частинами (пункт 2.8);
-          замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг (пункт 4.1);
-          у разі виникнення в замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування (пункт 9.1);
-          базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу ГТС. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (пункт 9.3);
-          оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів (пункт 9.4);
-          послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1);
          послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IХ цього Договору (пункт 11.4).
7.2. Передбачені Договором додатки 1 та 2 сторонами не підписані. 
7.3. Надані позивачем акти приймання-передачі природного газу підписані без посилання на Договір та не передбачають обліку такої послуги як балансування у визначені періоди.
7.4. Позивач як оператор ГТС здійснив процедуру алокації та встановив наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в березні 2018 року в обсязі 3 999,85 тис. куб. м, у квітні 2018 року в обсязі 1 155,40 тис. куб. м, у травні 2018 року в обсязі 720,15 тис. куб. м, у червні 2018 року в обсязі 605,523 тис. куб. м.
Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з ГТС природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до ГТС та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких у спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (пунктом 8 глави 3 розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи (відповідача).
7.5. Обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) АТ "Рівнегаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за березень-червень 2018 року та звітами АТ "Укртрансгаз" по точках входу/виходу за березень-червень 2018 року. 
7.6. АТ "Рівнегаз" в алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу природного газу в спірні місяці по всіх категоріях визначав небаланс в обсязі "0".  
7.7. У зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів у спірні періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за ці періоди на загальну суму 73 464 101,68 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг від 31.03.2018 №03-18-1512000713-БАЛАНС, від 30.04.2018 №04-18-1512000713-БАЛАНС, від 31.05.2018 №05-18-1512000713-БАЛАНС, від 30.06.2018 №06-18-1512000713-БАЛАНС, які були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу супровідними листами позивача, отримання яких підтверджується доказами їх надсилання та отримання.
7.8. АТ "Рівнегаз" не оплатило позивачеві вартість послуг балансування за березень-червень 2018 року.
7.9. У матеріалах справи відсутня інформація про обставини, за яких у АТ "Рівнегаз" виник небаланс, а саме, які обсяги газу були замовлені відповідачем, на підставі яких документів (номінації) такі обсяги газу були замовлені, які фактично обсяги відібрані ним, чим це має бути підтверджено (алокації).
7.10. Позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не довів: чи було ним дотримано порядок визначення небалансу (пункти 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС); чи було надано змогу замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс (пункти 3- 6 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС) у визначені законом строки; чи були в позивача підстави для вчинення дій, передбачених пунктом 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС. 
7.11. Складені позивачем односторонні акти не є належними доказами обсягу та вартості послуг балансування газу.
7.12. Підставою для надання послуг балансування для оператора ГТС є існування загрози цілісності ГТС, тоді як у заяві щодо виконання вимог ухвали суду від 26.08.2020 позивач підтвердив відсутність загрози цілісності ГТС з березня по червень 2018 року. 
7.13. АТ "Укртрансгаз" не надавав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду договорів на підтвердження купівлі-продажу ним додаткових обсягів природного газу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції 
Відповідно до частин першої і другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
9.1. Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором за послуги балансування обсягів природного газу.
9.2. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
9.3. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
9.4. ГК України в статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору. 
Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.
Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).
9.5. Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), від 30.09.2015 №2493, та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497. 
9.6. За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.
9.7. Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - транспортування, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.
9.8. Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.
9.9. Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).
9.10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Договір містить розділ VII "Тарифи", який передбачає, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, встановленими Регулятором;  транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС. 
При цьому розділ 9 Договору та глава 4 розділу XIV Кодексу ГТС містять порядок та формули визначення вартості послуг балансування.
9.11. Як вбачається з встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та додатка 2 (транспортування), які згідно з пунктом 2.8 Договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.
9.12. Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що додатки 1 та 2 до Договору сторонами не укладались. 
9.13. За оцінкою місцевого і апеляційного господарських судів, відсутність зазначених додатків вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови як предмет Договору, а тому такий Договір в силу вимог частини восьмої статті 181 ГК України є неукладеним.
9.14. З огляду на наведене, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність Договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом. 
9.15. Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17). 
Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.
Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.
9.16. Скаржник послідовно посилається на те, що відповідач з 2015 року виконував умови Договору: протягом, навіть, спірного періоду він надавав АТ "Укртрансгаз" номінації (як то передбачено пунктом 6.3 Договору); отримував послуги транспортування природного газу (зокрема, приймав природний газ у відповідних віртуальних точках ГТС), що підтверджується алокаціями АТ "Рівнегаз" та актами приймання-передачі природного газу. У матеріалах справи також наявні листи, в яких АТ "Рівнегаз" зазначає, що саме на виконання умов укладеного Договору (пункт 19.6) інформує АТ "Укртрансгаз" про зміну найменування (т.1, а.с.67) та місцезнаходження (т.1, а.с.71).
Більше того, АТ "Укртрансгаз" у запереченнях на додаткові пояснення відповідача від 05.10.2020 (т.2, а.с.122-125) звертало увагу суду першої інстанції на наявність постанови Вищого господарського суду України від 03.12.2017 у справі №918/919/16 щодо виконання спірного Договору та надало копію цієї постанови (т.2, а.с.131-143). Посилався позивач на цю ж постанову Вищого господарського суду України і в доводах апеляційної скарги (т.3, а.с.30). 
9.17. Водночас ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не перевірили аргументи позивача щодо фактичного виконання сторонами умов Договору, не дослідили зміст судових рішень у справі №918/919/16, зокрема, й на предмет того, чи є обставини, встановлені рішеннями в названій господарській справі, преюдиціальними для справи, що розглядається. 
9.18. Отже, без належної та всебічної перевірки зазначених доводів позивача щодо виконання спірного Договору сторонами та встановлення відповідних обставин при розгляді судами іншої господарської справи висновки попередніх судових інстанцій щодо неукладеності Договору є передчасними.
9.19. Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування. 
За змістом Договору послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (пункт 2.3).
Отже, послуги балансування системи безпосередньо пов`язані із послугою транспортування природного газу.
9.20. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць. 
9.21. Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).
9.22. Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. 
9.23. У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми). 
9.24. Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу. 
9.25. Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).
9.26. Отже, за законом та Договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо.  
9.27. Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).
9.28. Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу. 
9.29. З огляду на наведене для правильного вирішення даного спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов Договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС. 
9.30. У контексті зазначеного істотним є також з`ясування судом обставин щодо наявності/відсутності підписаного сторонами додатка 3 до Договору.
9.31. Разом з тим суд першої інстанції доводи позивача щодо складання і підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі природного газу належним чином не перевірив та надані позивачем акти не дослідив, помилково зазначивши про їх підписання без посилання на Договір (при невстановленні існування іншого договору), а також те, що вони не передбачають обліку такої послуги як балансування (хоча вихідні дані - кількість замовленого і транспортованого газу - є єдиними для цих послуг). 
Не перевірив суд і відповідності складених позивачем односторонніх актів щодо послуг балансування підписаним сторонами актам приймання-передачі природного газу. 
Зазначене залишилось також й поза увагою суду апеляційної інстанції.
9.32. АТ "Рівнегаз" не заперечує факт неоплати газу, відібраного на виробничо-технологічні витрати, але стверджує, що відбір газу відбувався у газорозподільній мережі, а не в газотранспортній системі, що не створювало небаланс у розумінні Кодексу ГТС та Договору. Відповідно, у АТ "Укртрансгаз", на думку відповідача, не було підстав для надання послуг балансування. 
Водночас відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), оператор газорозподільної системи укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній мережі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної мережі та власної господарської діяльності. Матеріали справи містять відомості щодо надання АТ "Рівнегаз" інформації стосовно закупленого газу та її врахування в звіті АТ "Укртрансгаз" за квітень 2018 року (т.1, а.с.40, 42).
Разом з тим й АТ "Укртрансгаз" згідно з пунктом 10 розділу ХІІІ Кодексу ГТС як оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах. 
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства АТ "Рівнегаз" як оператор газорозподільної системи мав би або закупити природний газ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат, або оплатити цей газ шляхом оплати послуг балансування АТ "Укртрансгаз"; у свою чергу, АТ "Укртрансгаз" для оплатного балансування має використовувати природний газ, який придбаний ним.   
З огляду на наведене попереднім судовим інстанціям належало встановити факт закупівлі позивачем природнього газу, що використовувався для балансування в спірний період. Проте цього ними зроблено не було.   
9.33. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 
Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.
9.34. Беручи до уваги те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідили всі зібрані у справі  докази та не надали їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені частиною другою статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення попередніх інстанцій, прийняті за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
9.35. При цьому Верховний Суд з огляду на зазначену неповноту встановлення попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи, що на даній стадії судового провадження унеможливлює визнання правовідносин подібними або спростування цього, відхиляє клопотання АТ "Рівнегаз" про закриття касаційного провадження в частині стягнення заборгованості та штрафних санкцій, мотивоване посиланням на відповідну практику Верховного Суду. 
9.36. За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
Таким чином, скасування первісних судових рішень за результатом розгляду касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" є самостійною підставою для скасування й додаткових судових рішень.
10. Щодо питання відступу від попереднього правового висновку
За результатами перегляду даної справи в касаційному порядку об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, враховуючи наведене у розділі 9 цієї постанови, не вбачає підстав для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/2090/16, оскільки висновок у цій справи ґрунтується як на відсутності підписаних сторонами договору на транспортування природного газу додатків 1 і 2 (якими визначається обсяг послуг і які за умовами цього договору є його невід`ємною частиною), так і на встановлених судами обставинах щодо відсутності доказів виконання спірного договору.
11. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг 
11.1. Таким чином, аргументи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у прийнятті оскаржуваних судових рішень знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку.
11.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.  
11.3. Отже, касаційні скарги позивача підлягають задоволенню частково; рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
11.4. У новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене в розділі 9 цієї постанови, дослідити зібрані в справі докази, надати їм належну правову оцінку, повно та всебічно перевірити обставини справи, зокрема щодо фактичного виконання Договору, оформлення наданих послуг відповідними актами, перевірити підстави нарахування позивачем заборгованості та розрахунки і в залежності від встановленого вирішити спір відповідно до закону.
12. Судові витрати
Оскільки в даному випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.
2. Рішення господарського суду Рівненської області від 24.11.2020, додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2020, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 у справі  №918/450/20 скасувати.
3. Справу №918/450/20 направити на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       О. Кібенко 

Судді                                                                                                    О. Баранець 

                                                                                                    І. Булгакова 

                                                                                                    Т. Дроботова

                                                                                                    Б. Львов

                                                                                                    Н. Ткаченко

                                                                                                       В. Уркевич