ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2260/22  Номер провадження 22-ц/814/1756/22	Головуючий у 1-й інстанції Блажко  І.О.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А., 
за участю секретаря судового засідання – Гречко Є.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1  на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2022 року
у справі за позовом  ОСОБА_1   до Генерального директора Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» Олексенка Олександра Сергійовича, Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, відповідно до якого прохала визнати незаконним та скасувати наказ Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» № 40 від 31.01.2022 в частині відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати на час відсторонення; зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді секретаря керівника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», в особі генерального директора Олексенка Олександра Сергійовича про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду.
короткого змісту вимог апеляційної скарги; 
Із вказаною ухвалою не погодилась позивач, ОСОБА_1 , та оскаржила її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі прохала ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Скаржник вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, ухваленою у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Вказувала, що ухвалою суду першої інстанції від 05.04.2022 її позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, на виконання якої нею була подана уточнена позовна заява, після чого, 07.04.2022 судом першої інстанції було відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у перше судове засідання 10.05.2022 на 11 год. 00 хв. Судове засідання 10.05.2020 було відкладено, про наступне судове засідання, 14.06.2022 о 10 год 00 хв їй було вручено судову повістку під розписку у суді.
Однак, 11.05.2022 судом першої інстанції її позовну заяву було повторно залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, а саме: вказати співвідповідачем по справі генерального директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ОСОБА_2 ; надати розрахунок середнього заробітку; вказати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; вказати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.
Скаржник вказувала, що спочатку відповідачем у справ нею було зазначено ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», а на виконання первісної ухали суду про залишення позову без руху, вона уточнила сторону відповідача - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в особі генерального директора Олексенка О.С., а тому на виконання повторної ухвали суду про залишення позову без руху вона повторно подала уточнену позовну заяву разом із клопотанням про залучення співвідповідачем у справі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».
Щодо вимоги суду про надання розрахунку середнього заробітку, вказувала, що вона в уточнених позовних заявах вказувала дані про середньоденну заробітну плату, кількість вимушено пропущених робочих днів, що, з урахуванням доданої до первісного позову довідки про її середню заробітну плату, надавали можливість розрахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 68 246,55 грн.
Щодо вимоги суду про необхідність вказати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, то такі відомості були зазначені нею на 12 сторінці уточненої позовної заяви, при цьому, законом не передбачено обов`язковість вжиття заходів досудового врегулювання спору у спірних правовідносинах.
Щодо вимоги суду про необхідність вказати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, то на 1 сторінці уточненої позовної заяви нею зазначено, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, скаржник вказувала, що вона належним чином усунула недоліки, на які зазначав суду, однак суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, безпідставно обмежив її право на доступ до суду, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішеннях у справах: «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», «Walchli v. France».
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
22.07.2022 до Полтавського апеляційного суду від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав необґрунтованості. Зазначено, що встановивши невиконання вимог ухвали суду від 11.05.2022 про залишення позову без руху, судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права. Вважає, що зазначення позивачем про звільнення від сплати судового збору на підставі закону не є попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору не підтверджені доказами; позивачем в уточненій позовній заяві не зазначено формулу розрахунку середнього заробітку та вихідних даних, а тому твердження позивача про належне усунення недоліків є безпідставним. 
У судове засідання 23.08.2022 представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не з`явився, будучи належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи, неявка якого не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 372 ЦПК України, враховуючи наявність відзиву на апеляційну скаргу.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Залишаючи позов без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187, п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані повністю ухвали без руху від 05.04.2022 та від 11.05.2022, а саме: не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не надано розрахунків суми середнього заробітку, а саме: обчислення виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата та нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу шляхом множення середнього заробітку на кількість робочих днів.
Дослідивши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
Статтею 175 ЦПК України передбачено обов`язкові вимоги до змісту та оформлення позовної заяви.
У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 187 ЦПК України передбачено можливість залишення позовної заяви без після відкриття судом провадження у справі.
Так, згідно з частиною 11 статті 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Відповідно до частин 12, 13 вказаної статті якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається наступне.
04.04.2022 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та прохала визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення її від роботи, зобов`язати відповідача поновити її на роботі та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 січня 2022 року по дату набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
05.04.2022 ухвалою суду першої інстанції позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не зазначено ціни позову; не надано розрахунків суми середнього заробітку; не зазначено учасником процесу  ОСОБА_2 , котрий видав наказ про відсторонення від роботи; не зрозуміло викладено позовні вимоги, а саме: не зазначено з якого часу поновити позивача на роботі, не зазначено суму середнього заробітку, який просить стягнути, що в подальшому зробить не можливе виконання рішення суду. (а.с. 34)
На виконання вказаної ухвали суду 06.04.2022 позивач ОСОБА_1 надала до суду уточнення до позовної заяви (а.с. 36-47), з якої вбачається, що позивач стороною відповідача зазначила ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в особі генерального директора Олексенка О.С., вказала ціну позову – 39 599,85 грн, та розрахунок боргу за час вимушеного прогулу у сумі 39 599,85 грн, а також вказала про те, що досудове врегулювання спору здійснювалось нею шляхом надання обґрунтованих заперечень на повідомлення роботодавця.
07.04.2022 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін, призначено перше судове засідання на 10.05.2022 на 11 год 00 хв (а.с. 48). 
Як вбачається з матеріалів справи надалі, судове засідання 10.05.2022 було відкладено судом на 14.06.2022 на 10 год 00 хв у зв`язку із перебуванням головуючого судді у справі у нарадчій кімнаті по іншій справі. (а.с. 78).
Однак, наступного дня, тобто 11.05.2022, судом першої інстанції повторно було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху у порядку ч. 11 ст. 187 ЦПК України.
Залишаючи повторно без руху позовну заяву ОСОБА_1 , місцевий суд в мотивувальній частині ухвали зазначив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; частина позовних вимог: про визнання незаконним, скасувати наказ, зобов`язати поновити на роботі стосуються генерального директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ОСОБА_2 , при цьому директор не зазначений учасником процесу, а саме співвідповідачем.
Апеляційний суд зауважує, що вказуючи на те, що позивачем не зазначено спосіб захисту, місцевий суд не врахував, що предметом позову - є певні матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, які опосередковуються відповідним способом захисту прав або інтересів. Позивачем у даній справі було чітко викладено позовні вимоги до відповідача, що відповідає обраному позивачем способу захисту, а належність обраного позивачем способу захисту вирішується судом під час ухвалення рішення у справі. Також, про вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач зазначила при першому уточнені позовної заяви (а.с. 47), так само як і повідомила суд про відсутність у неї витрат, пов`язаних із розглядом справи, зазначивши про звільнення від сплати судового збору на підставі закону (наведення позивачем орієнтовного розрахунку суми судових витрат вимагається лише за їх наявності, якщо такі витрати сторона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи). Щодо вимоги суду про необхідність зазначення у позові  ОСОБА_2 співвідповідачем, а не відповідачем (як зазначено в першій уточненій позовній заяві), апеляційний суд зауважує, що така вимога не узгоджується із вимогами, що ставляться до позовної заяви відповідно до ст. 175 ЦПК України. Визначення відповідачів є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, і не може бути підставою для залишення позову без руху. 
Вказане свідчить, що фактично вперше уточнивши позовну заяву позивач виконала вимоги суду, усунула недоліки зазначені в ухвалі без руху від 05.04.2022, однак місцевий суд, після того як відкрив провадження у справі, повторно залишив позов без руху, як такий що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.
24.05.2022, на виконання вимог повторної ухвали суду від 11.05.2022 про залишення позову без руху, позивач, ОСОБА_1 , надала до місцевого суду друге уточнення до позову (а.с. 88-94), а також клопотання про залучення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в якості співвідповідача у справі (а.с. 87).
25.05.2022 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2022 позов було залишено без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187, п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку із не усуненням позивачем у повному обсязі недоліків.
Залишаючи позов без розгляду, місцевий суд помилково виходив з того, що позивач не усунула у повному обсязі визначені судом недоліки, а саме не зазначила у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, не надала розрахунку суми середнього заробітку. 
Так, згідно з п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. 
Спір у даній справі виник із трудових правовідносин і законом не передбачено обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. З іншої сторони, ОСОБА_1 виклала в уточненнях до позову (а.с. 47, 93 зворотня сторона) відомості про дії, які вона розуміла як досудове врегулювання спору, що свідчить про фактичне виконання вимоги п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Надання доказів досудового врегулювання спору не вимагається п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а тому доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про відсутність таких доказів, не спростовують висновку про належне виконання позивачем вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з позовними вимогами ОСОБА_1 не заявляла про стягнення з відповідача на її користь жодних судових витрат. Разом із тим, як у позовній заяві, так і в уточненнях до позову на виконання ухвал без руху повідомляла, що від сплати судового збору вона звільнена за законом. За відсутності витрат позивача у зв`язку із розглядом справи, у тому числі й очікуваних, твердження суду про невиконання позивачем вимоги про надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є безпідставною.
Висновок місцевого суду про невиконання позивачем вимоги щодо надання розрахунку суми середнього заробітку є безпідставним, оскільки в ухвалі про залишення позову без руху від 11.05.2022, як недолік позовної заяви такого недоліку не зазначено. Разом із тим, статтею 175 ЦПК України не ставиться обов`язкова вимога надати такий розрахунок у позові. Сума середнього заробітку підлягає визначенню судом за формулою, яка законодавчо визначена, і не наведення такої формули позивачем у позові не є підставою залишення позову без руху.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виявив надмірний формалізм, неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.
Як зазначає Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки", "Зубац проти Хорватії" (Zubac v. Croatia), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Апеляційний суд вважає, що залишення позовної заяви із зазначених вище підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права особи на доступ до суду, що, з огляду на положення статті 6 Конвенції, є недопустимим.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав неповного виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, не врахував, що позовна заява відповідала вимогам статті 175 ЦПК України.
Враховуючи наведене вище, з метою недопущення порушення права особи на доступ до суду колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл судового збору, сплаченого скаржником за подачу апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи за загальними правилами, передбаченими ст. 141 ЦПК України.
Керуючись п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу  Октябрського районного суду м. Полтави від 25 травня 2022 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року. 

Головуючий суддя                                                  П.С. Абрамов

Судді         А.І. Дорош

О.А. Лобов