Справа № 465/4730/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 22-ц/811/3900/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», з участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» (далі також – ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС»), з участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі також – ПрАТ «УАСК АСКА»), в якому після уточнення та збільшення позовних вимог просить стягнути солідарно із відповідачів на свою користь майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 57 376,97 грн., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 000,00 грн., відшкодування моральної шкоди – 100 000,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2019 року о 16:20 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Frontera» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на перехресті вулиць Житомирська – Гіпсова у м.Львові не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду та в результаті інертного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «PORSCHE CAYENNE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з понесеними матеріальними збитками. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 30.01.2020 у справі №465/112/20 винним у цій ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Opel Frontera», що належав на правах власності відповідачу ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС». Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», останнє 14 травня 2020 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 24 667,27 грн. без ПДВ.
Втім, розмір завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи, становить 72 481,41 грн. без ПДВ та перевищує розмір виплаченої страховиком суми, а тому, на думку позивача, з відповідачів належить стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та виплаченим страховим відшкодуванням (з врахуванням ПДВ), що становить 57 376,97 грн., а також витрати за проведення експертизи в розмірі 3 000,00 грн.
Відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн. обґрунтовує наведеним розрахунком, а також характером та обсягом страждань, втратою нормальних життєвих зв`язків, додатковими зусиллями для організації свого життя, так як в силу вимог ч.2 ст.37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація пошкодженого автомобіля заборонена, характером майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення попереднього стану), втратою ринкової вартості автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», з участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки частково задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 57 376,97 гривень, витрати за проведення судовим експертом Галамай Я.І. судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 000,00 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 003,76 гривень, а всього разом 101 380,73 гривень (сто одну тисячу триста вісімдесят гривень сімдесят три копійки).
В решті позову відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС». Вважає рішення суду незаконним і необгрунтованим. Стверджує, що під час ДТП, автомобілем належному позивачу керував колишній суддя Франківського районного суду міста Львова, в зв`язку з чим суддя Мартинишин М.О. не мала права розглядати дану справу. Також вважає відсутніми підстави для притягнення Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» до відповідальності, оскільки ОСОБА_2 на законним підставах здійснював керування атомобілем, з вини якого трапилося ДТП. Звертає увагу, що суд взяв до уваги розрахунок вартості відновлювального ремонту з ПДВ, в той час як позивачем не доведено, що ним проведено ремонт і станція яка проводила ремонт є платником ПДВ. Звертає увагу на звіт спеціаліста №10054 згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу становить 28669,30 грн., а без врахування коефіцієнту фізичного зносу, разом з ПДВ становить 62139,81 грн. Зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги висновок №102 від 14 липня 2021 року. Вважає, що до розрахунку суд мав би взяти один з згаданих висновків та стягнути або 27892,10 грн., беручи до уваги звіт спеціаліста №f-10054, або 40736,13 грн., беручи до уваги висновок судової автотоварохнавчої експертизи №102. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн., вважає таку жодним чином не доведено. Достатнім та справедливим розміром в даній ситуації вбачає 5000 грн. 
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 06 жовтня 2021 року, яким в задоволенні позову в частині вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовити, а також змінити рішення суду в частині визначеного розміру моральної шкоди, зменшивши її до 5000 грн.
26 квітня 2022 року від ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні в Яворівському районного суді Львівської області, однак колегія суддів не вважає такі доводи достатніми для відкладення розгляду справи і здійснення її розгляду з повідомлення сторін, оскільки нормами чинного законодавства передбачено можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і саме в цьому порядку здійснюється розгляд даної справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 квітня 2022 року, є дата складення повного судового рішення – 13 травня 2022 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» підлягаєдо часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам частково не відповідає .
Ухвалюючи рішення в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд прийшов до висновку, що розмір недоплаченої суми з врахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням виплаченої суми страховою компанією, становить 57376,97 грн., в яку включено суму ПДВ. Ухвалюючи рішенням в частині визначення розміру моральної шкоди в сумі 40000 грн., суд прийшов до висновку, що така сума в дані ситуації є розумною і справедливою.

Колегія суддів не погоджується з визначеними сумами матеріальної і моральної шкоди з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2019 року о 16:20 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Житомирська – Гіпсова у м.Львові не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду та в результаті інертного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «PORSCHE CAYENNE», реєстраційний номер НОМЕР_3 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з понесеними матеріальними збитками.
Постановою Франківського районного суду м.Львова від 30.01.2020 у справі №465/112/20 винним у цій дорожньо-транспортній пригоді та вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 (а.с.83).
На момент ДТП автомобіль марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , перебував у власності Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована з 20.09.2019 до 19.09.2020 у страховій компанії ПрАТ «УАСК АСКА», поліс №АО/3747545, ліміт відповідальності 100 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с.77).
При цьому, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі усної домовленості з ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», не перебуваючи з останнім у трудових відносинах, що підтверджується листом ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» від 08.09.2020 року №09/08-01 за підписом директора Гудими В.Р., який надійшов 09 вересня 2020 року на виконання ухвали суду від 26 серпня 2020 року у даній справі в частині витребування від ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» письмових доказів перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» та правової підстави користування ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.45).
Відповідно до страхового акта від 15 березня 2020 року №f-10054/2 (а.с.96) сума страхового відшкодування становила 24 667,27 грн. без врахування ПДВ.
На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та згідно зі страховим актом №f-10054/2 від 15.03.2020 ПрАТ «УАСК АСКА» сплатило страхове відшкодування у розмірі 24 667,27 грн., отримання якого підтверджує позивач у позовній заяві.
Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_4 від 14.07.2020 №102 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «PORSCHE CAYENNE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 08.07.2021 року становить 72 481,41 грн. без врахування ПДВ (а.с.13-18).

Колегія суддів, враховуючи норми ст.ст. 1166, 1187, 1188, погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним відповідачем в даній ситуації є Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», оскільки ОСОБА_2 в момент створення ним ДТП керував автомобілем скаржника без належного юридичного оформлення, в зв`язку з чим, автомобіль марки «Opel Frontera» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) фактично не вийшов із володіння його безпосереднього володільця і саме він повинен відповідати за шкоду заподіяну належним йому на праві приватної власності транспортним засобом.
Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доданий відповідачем до клопотання про скасування заходів забезпечення позову договір позички транспортного засобу від 01.11.2019 року, оскільки процесуальним обов`язком відповідача є подання доказів разом з поданням відзиву (ч.3 ст.83 ЦПК України), а докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).
Таким чином, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.83 ЦПК України).
Наявності таких об`єктивних обставин заявником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не наведено, а судами не встановлено.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).
Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами ст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування (вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля) у розмірі 24 667,27 грн. 
Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та різниці між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля,визначена в розмірі 57 376,97 грн, яку представник позивача розрахував з додавання 20% ПДВ.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18) зроблено висновок, що «всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають».
У Постанові від 6 липня 2018 року по справі № 924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Колегія суддів приймає до уваги висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_4 від 14.07.2020 №102, яким встановлено щодо вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «PORSCHE CAYENNE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 08.07.2021 року становить 72 481,41 грн. без врахування ПДВ.
Беззаперечним є той факт, що вартість відновлювального ремонту станом на момент ДТП – 24 грудня 2019 року та на момент огляду пошкодженого автомобіля належного позивачу – 08 липня 2020 року не можуть бути однаковими.
Окрім цього, позивач не міг здійснити відновлювальний ремонт автомобіля а день ДТП за відповідну ціну, актуальну саме в цей день.
Після виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом до винної особи, оскільки провести відновлювальний ремонт автомобіля за виплачені кошти страховою компанією з врахуванням фізичного зносу, в розмірі 24 667,27 грн., відповідачами не доведено, а позивачем в свою чергу доведено, що реальна вартість відновлювального ремонту станом на 08 липня 2020 року становить 72481,41 грн. без врахуванням ПДВ.

Колегія суддів вважає висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_4 від 14.07.2020 №102 повним, належним і допустимим доказом в підтвердження завдання позивачу розміру реальної шкоди завданої в ДТП.
       Позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено, що відновлювальний ремонт його автомобіля проведено фізичною чи юридичною особою, які є платниками ПДВ, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що сума завданих збитків не повинна включати суму ПДВ.
Оскільки, згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 14.07.2020 №102 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 , завданого внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, 72481,41 грн. (без ПДВ) перевищує виплачений розмір страхового відшкодування 24 667,27 грн. (без ПДВ), то на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням.
За даних обставин розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, станом на 08.07.2021 року становить 47814,14 грн. із розрахунку 72481,41 грн. вартості відновлювального ремонту без ПДВ, мінус 24 667,27 грн. отриманого страхового відшкодування без ПДВ.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі усної домовленості з ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», без належного правового оформлення, відтак вказаний транспортний засіб не вибув із володіння його безпосереднього володільця - ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» та знаходився у сфері його фактичного господарського впливу, а тому належним відповідачем є ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», з якого слід стягнути на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 47814,14 грн., а також 3 000,00 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч.6 ст.11 ЦК України).
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Судом встановлено, що ДТП стало результатом винних дій відповідача ОСОБА_2 .
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
З огляду на викладене можна дійти висновку про те, що власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України.
Враховуючи, що на момент ДТП транспортний засіб марки «Opel Frontera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , не вибув із володіння його безпосереднього володільця - ТзОВ ВНФ «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС», тому обов`язок по відшкодуванню завданої внаслідок ДТП моральної шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував обставини справи, доведеність вини відповідача у вчиненні ДТП, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням його майна, характер майнових втрат, зокрема, враховано зміни звичайного укладу життя позивача та додаткові зусилля для його організації у зв`язку із неможливістю експлуатувати придбаний ним транспортний засіб, неможливість здійснювати звичайну щоденну діяльність, пошкодження автомобіля у період Різдвяних свят, відмову відповідача від відшкодування завданих збитків, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вимоги ч.2 ст.37 Закону України «Про дорожній рух», що експлуатація транспортних засобів з технічними несправностями забороняється.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Із урахуванням встановлених у цій справі обставин, колегія суддів вважає, що у зв`язку із заподіянням позивачу шкоди його автомобілю в ДТП, розмір завданої йому шкоди, розмір відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, визначений судом першої інстанцій, необхідно зменшити до 10% від суми завданої шкоди, а саме до 7248,14 грн. Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди є таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і не призводить до безпідставного збагачення.

Колегія суддів, враховуючи загальний розмір завданих позивачу збитків – 72 481,41 грн., звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів в підтвердження завдання позивачу матеріальної шкоди ні в розмірі заявлених позивачем вимог - 100000, ні в розмірі визначеному судом – 40000 грн.
Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення – зміні у частині визначення розміру майнової, моральної шкоди та витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
       
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС»– задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 рокузмінити.
Другий абзац резолютивної частини рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 рокувикласти у такій редакції:
«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «ГАЛЕЛЕКТРОСЕРВІС» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 47814,14 гривень, витрати за проведення судовим експертом Галамай Я.І. судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 000,00 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 7248,14 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 827,28 гривень, а всього разом 58062,28 гривень (п`ятдесят вісім тисяч шістдесят дві гривні двадцять вісім копійок)».
В іншій частині рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 травня 2022 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник