УХВАЛА

08 серпня 2022 року 
м. Київ

cправа №  916/3350/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Волковицької Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі
за позовом Компанії "Волпоінт Оверсіз Л.П." (Wallpoint Overseas L.P.)
до Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -  ОСОБА_1 , 
про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:
18.07.2022 до Касаційного господарського суду надійшла, надіслана поштою 16.07.2022, касаційна скарга Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 (повний текст складено 30.06.2022) у справі №   916/3350/20. 
Подана касаційна скарга Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 290 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.
Згідно з частиною першою статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Частиною першою статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Частиною третьою статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.
Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України.
Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).
Пунктом 1 частини першої статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. 
Згідно з частиною третьою статті 60 ГПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Відповідно до частини четвертої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Подану касаційну скаргу підписано ОСОБА_1 , який є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також який має повноваження керівника Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), що є позивачем та скаржником відповідно до зазначених у касаційній скарзі відомостей цих учасників справи.
Однак всупереч вимогам частини третьої статті 290 ГПК України до скарги не додано жодного документа, що підтверджує повноваження ОСОБА_1 звернутися від імені Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD) з касаційною скаргою.
Водночас, касаційна скарга Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD) та ОСОБА_1 була надіслана безпосередньо до суду касаційної інстанції, у такому випадку відповідно до підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Редакція ГПК України, яка діяла до 15.12.2017, передбачала, що касаційна скарга подавалась через апеляційний господарський суд, який зобов`язаний надіслати скаргу разом зі справою до касаційної інстанції. 
Відповідно до частини першої статті 294 ГПК України, у чинній редакції, матеріали справи витребовуються ухвалою про відкриття касаційного провадження у справі за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху.
Оскільки до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду скарга надійшла без матеріалів справи, у колегії суддів відсутня можливість перевірити наявність в матеріалах справи документів, що посвідчують повноваження ОСОБА_1 бути представником Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD).
Крім цього, у касаційній скарзі зазначено, що представником Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD) є адвокат Медвідь Андрій Богданович, хоча останнім подану касаційну скаргу не підписано.
На виконання вимог статті 290 ГПК України до касаційної скарги додано доказ отримання оскаржуваної постанови апеляційного суду скаржником (як зазначено у додатку до скарги), третьою особою, ОСОБА_1 . 
З огляду на вказане, суд може дійти висновку, що касаційна скарга подана від імені Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD) за підписом його керівника, ОСОБА_1, повноваження якого не підтвердженні відповідними документами, а також від імені підписанта, який є учасником справи та скористався своїм правом звернення до суду касаційної інстанції.
Крім цього, з доданих до касаційної скарги доказів в підтвердження сплати судового збору за звернення зі скаргою до суду, убачається, що платником є ОСОБА_1 , який як зазначено у касаційній скарзі має повноваження керівника позивача, так і є третьою особою у справі, однак у призначенні платежу не вказано за подання чиєї касаційної скарги здійснено платіж.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".
Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовну заяву у цій справі подано у 2020 році з вимогою немайнового характеру про визнання договору недійсним.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено у розмірі 2 102,00 грн.
При цьому, Суд звертає увагу, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру (частина сьома статті 6 Закону України "Про судовий збір"). 
Водночас відповідно до статті 297 ГПК України, учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. Заяву про приєднання до касаційної скарги може бути подано до початку розгляду справи в суді касаційної інстанції. До заяви про приєднання до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази направлення заяви іншим учасникам справи.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачив можливість звернення з касаційною скаргою учасника справи або ж особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки з встановленим обов`язком сплати судового збору за подання відповідної касаційної скарги.
Як убачається з касаційної скарги, її підписано ОСОБА_1 як керівником позивача так і як третьою особою. 
Проте до касаційної скарги додано квитанцію від 13.07.2022 про сплату ОСОБА_1 судового збору у сумі 4 204,00 грн за звернення з даною скаргою.
Разом з тим судовий збір має сплачуватися за подання касаційної скарги окремо кожним скаржником. 
Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору окремо кожним скаржником у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а суд позбавлений права обирати від якого учасника справи сплачено судовий збір та відповідно подано касаційну скаргу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Частина друга статті 287 ГПК України передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
В обґрунтовання підстави звернення з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі                          № 916/3350/20 у скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та статтю 310 вказаного Кодексу, однак відсутня вказівка на пункти частин першої, третьої статті 310 цього Кодексу, на підставі яких оскаржуються судові рішення.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України скасування судового рішення через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. 
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. 
Здійснення лиши вказівки на постанову Верховного Суду без будь-якого правового обґрунтування подібності правовідносин, та висновків щодо застосування вказаних норм права не є належним правовим обґрунтуванням зазначеної підстави касаційного оскарження. Саме обґрунтування подібності правовідносин та застосування норм права у таких правовідносинах має ключове значення при звернення із касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. 
Верховним Судом неодноразово висловлювались позиції щодо визначення поняття "подібні правовідносини". Зокрема у постанові від 01.07.2021 у справі № 640/14207/19 Верховний Суд зазначив, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Скаржник повинен розуміти, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу "правової визначеності", що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).
Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, так як в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності". 
Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України. 
Оскільки у касаційній скарзі скаржником не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги у відповідності до вимог ГПК України, згідно з частиною другою статті 292 ГПК України її слід залишити без руху.
За змістом частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на викладене, касаційна скарга Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/3350/20 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду відповідної заяви з касаційною скаргою у новій редакції з чітким зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) пунктами 1-4 статті 287 та статті 310 цього Кодексу підстави (підстав) з одночасним обґрунтуванням цих підстав з урахуванням вимог процесуального закону; з вказівкою на те, які саме особи звертаються з цією касаційною скаргою з наданням документів, що посвідчують повноваження представника, який підписав касаційну скаргу, а також доказів сплати окремо кожним скаржником судового збору у розмірі 4 204,00 грн.
Частиною третьою статті 169 ГПК України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Оскільки порядок подання заяви про усунення недоліків касаційної скарги, зокрема з зазначенням передбачених ГПК України підстав оскарження судових рішень, чинним ГПК України не встановлений, Суд визначає, що скаржнику необхідно направити заяву про усунення недоліків іншим учасникам справи та надати Суду докази такого направлення.
Керуючись статтями 56, 58, 60, 174, 169, 234, 287-292 ГПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 12.01.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 916/3350/20 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.
2. Роз`яснити Компанії "Авіадинамікс ЛТД" (AVIADYNAMICS LTD), ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Н. О. Волковицька