ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 951/622/21	Головуючий у 1-й інстанції 	
Провадження № 22-ц/817/475/22 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Костів О. З., Парандюк Т. С., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
                                       представника позивача Жарського І.Р.                                           відповідача — ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №951/622/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 3 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, постановленого суддею Братків І.І., -

                                       ВСТАНОВИв:                                                                   
       У липні 2021 року АТ комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
       В обгрунтування вимог банк посилався на те, що ОСОБА_2 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.06.2007 року. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000.00 грн.
       Вважає, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Проте, в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.07.2019 року. Виходячи з норм ЦК України вважає, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 19.07.2019 по 19.01.2020 року. 
       Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 , 14.06.2020 року банком була направлена претензія кредитора до Козівської державної нотаріальної контори та 04.09.2020 року отримана відповідь, що спадкоємці позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 07.04.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив вимоги, однак, такий лист залишився без відповіді.
       Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, АТ КБ “ПриватБанк” подало апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у даній справі, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції помилково зазначив, що банком пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців та не надано доказів обсягу спадкового майна, успадкованого спадкоємцем. Однак, суд не зауважив, що спадкоємці позичальниці мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 19.07.2019 року по 19.01.2020 року.
Спадкоємець ОСОБА_1 у встановлений строк не подав заяву про відмову від спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки відповідач не отримав свідоцтво про право на спадщину, то позивач не пропустив строк пред`явлення кредиторських вимог, встановлений ст.1281 ЦК України.
Вважає, що банк має право пред`явити вимоги до спадкоємців не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
При цьому, вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, або через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст.1281 України приймає претензії кредиторів спадкодавця.
Окрім того, вказує, що на виконання вимог ст.1281 ЦК України Банком 14.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Козівської державної нотаріальної контори, та 04.09.2020 року отримана відповідь. 07.04.2021 року до спадкоємців було повторно направлено листи-претензії, згідно з якими позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.
Окрім того, зазначає, що відповідач до суду не з`явився та не спростував позовні вимоги, тому саме на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивача АТ КБ “ПриватБанк” Жарський І.Р. в режимі відеоконференції підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.
Відповідач ОСОБА_1 , апеляційної скарги не визнав, посилаючись, що ОСОБА_2 не є йому родичкою, а він не є її спадкоємцем, на час смерті ОСОБА_2 , він не проживав із нею та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , про що представив копію паспорта громадянина України НОМЕР_1 , тобто не за адресою боржниці.        
       Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н вiд 26.06.2007 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - анкета- заява). На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі-Витяг з Умов). 
       Відповідно до розрахунку заборгованості поданої банком, станом на дату смертi заборгованiсть ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором № б/н вiд 26.06.2007 становить - 5414,39 грн., яка складається з наступного: 5314,53 грн. - заборгованiсть за тiлом кредита,в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованiсть за поточним тiлом кредита; 5314,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборговангість за нарахованими вiдсотками; 99,86 грн. - заборгованість за простроченими вiдсотками.
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.07.2019, виданим Золотослобідською сільською радою Козівського району Тернопільської області.
       Згідно з довідкою Козівської селищної ради від 16.12.2021 № 12-422 ОСОБА_1 не перебував у родинних відносинах з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
       З копій паспорту ОСОБА_2 , а також листа Козівської селищної ради від 16.12.2021 № 01-2881/3-09 вбачається, що вона станом на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
       Як вбачається із довідки Козівської селищної ради №12-420 від 10 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; Вказане підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 з якого вбачається реєстрація відповідача за вказаною адресою з 05.04.2019 року.
       Згідно з претензією кредитора від 20.05.2020 року з якою банк звернувся до Козівської державної нотаріальної контори, та листом нотаріальної контори від 18.08.2020 №145/02-14 надано відповідь, що спадкова справа стосовно померлої ОСОБА_2 заведена 18.08.2020 за заявою кредитора - банку, кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» включені в спадкову масу, про що зроблено запис в книзі обліку спадкових справ.
       Наведене також підтверджується копією спадкової справи, із якої вбачається, що спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи вiдмову вiд спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смертi спадкодавця була заведена на підставі претензiї АТ КБ «Приватбанк».
       Статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1213 ЦК України).
       Відповідно до ч.ч.1,3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
       У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
       Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції перш за все повинен був з`ясувати, чи відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті боржниці ОСОБА_2 . 
       Натомість, судове рішення містить суперечливі висновки щодо вирішення спору по суті. 
       Оскільки позивачем не доведено і судом не встановлено, що відповідач відноситься до кола осіб, вказаних у ст.ст. 1223,1261-1265 ЦК України, тобто, що відповідач є спадкоємцем за заповітом чи за законом після смерті боржниці ОСОБА_2 , суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову АТ КБ “ПриватБанк” у задоволенні позову з цих підстав. 
       Разом з тим, суд підставами відмови у задоволенні позову необґрунтовано зазначив пропуск кредитором строку пред`явлення вимоги до спадкоємця, передбаченого ст.1281 ЦПК України, а також відсутність доказів вартості майна, одержаного у спадщину відповідачем. Хоча дані обставини не повинні були входити до предмету доказування та перевірки суду за наявності встановленого факту, що відповідач не є спадкоємцем ОСОБА_2 . 
       Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.        
       Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити та викласти мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду. 
       Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).
       Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення щодо вирішення спору по суті, понесені банком судові витрати відшкодуванню не підлягають, а тому їх слід покласти на позивача в межах понесених сум.
       Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,- 
постановив:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 лютого 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду. 
       Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у суді першої інстанції та апеляційному суді покласти на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк`в межах понесених сум.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Повний текст постанови складений 25 квітня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

                                                                                Костів О.З.