УХВАЛА

27 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 215/544/21
адміністративне провадження № К/990/8347/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року 
у справі №215/544/21 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездійства протиправними і права на соціальний захист на підставі ст. 6, 7 КАС України,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у  не вжитті заходів для забезпечення абсолютного фундаментального права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в повному обсязі відповідно до правової позиції ст.  3,  8,  19,  21,  46,  68 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у сприянні сплаті страхового внеску без оформлення трудової книжки;
-  визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у не винесенні за результатами розгляду звернення від 27.05.20 року вх. С-245 рішення, постанови, тобто правового акту;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася не вжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 27.05.2020 року та зазначити закон, вимоги якого порушено ним згідно  ст. 249 КАС України;
-  визнати за ним право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, належним оформленням трудових відносин, чим встановити порядок забезпечення його у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності правом на соціальний захист;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у не наданні довідки, де був би вказаний відрахований консолідований страховий внесок, збір до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі за 2014 -2020 роки помісячно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року адміністративний позов залишено без руху, у зв`язку із недотриманням позивачем вимог статті 161 КАС України, та надано строк протягом десяти днів на усунення недоліків, визначених вказаною ухвалою. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків останньої.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 3 частини 1 статті 294 КАС України передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачу.
Водночас, відповідно до частини третьої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення про повернення позовної заяви, позивач не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій з посиланнями на нормативно-правові акти України.
Суд наголошує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на оскарження позивачем ухвали про повернення позовної заяви та у силу положень статті 333 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись частиною третьою  статті 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №215/3155/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездійства протиправними і права на соціальний захист на підставі ст. 6, 7 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                             О. В. Кашпур

                                                                                                                      С. А. Уханенко