ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/882/22 Справа № 181/743/20  Кптегорія 27 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року 
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до банку, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 18 травня 2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17 серпня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 76 095,55 грн., з яких: 55 554,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 55 554,11 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20 541,44 грн. - заборгованість за простроченими процентами, яку АТ КБ “ПриватБанк” просить стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належними та допустимими доказами суду не доведено про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженим банк.
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору, ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, у встановленому законом порядку даний договір не оспорювався та не визнавався недійсним, відповідач користувався кредитними грошима та частково сплачував заборгованість, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ “ПриватБанк” надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 18 травня 2011 року, відповідно до якої відповідач просить надати йому кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту “Універсальна” (а.с. 6).
Вказана анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, відповідальності за невиконання умов кредитування у вигляді пені та штрафів.
Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затвердженим наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписаний (а.с.32-56).
Відповідно до змісту анкети-заяви споживач погодився з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” також не містить підпису відповідача (а.с.7).
Згідно з приведеним банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 17 серпня 2020 року складає 76 095,55 грн., з яких: 55 554,11 грн.  заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20 541,44 грн. заборгованість по простроченим процентам, нарахованим за користування кредитом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому відсутні підстави для стягнення цієї заборгованості. 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які підтверджується анкетою-заявою відповідача від 18 травня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я відповдача, та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2011 року року станом на 17 серпня 2020 року.
Дослідивши вишевказані докази, суд першої інстанції встановив, що вони не підтверджують факт існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості саме на підставі укладеної з банком анкети-заяви від 18 травня 2011 року, оскільки у вказаній анкеті-заяві крім бажаного кредитного ліміту не зазначено інших істотних умов договору, зокрема, який саме вид платіжної картки було видано відповідачу згідно до її заяви, номер та строк її дії. 
Окрім того, матеріали справи не містять та банком не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача карткового рахунку, який би підтвердив наявну заборгованість за кредитним договором. 
В наданій суду довідці про видані картки та виписці по особовому рахунку значаться наступні картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та інші, проте доказів їх видачі ОСОБА_1 матеріали справи не містять, як і доказів того, що вони оформлювалась саме згідно анкети-заяви № б/н від 18 травня 2011 року. 
Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, як і довідка про видані кредитні картки, що містяться у матеріалах справи на а.с. 8-9, містять відомості про старт карткового рахунку № НОМЕР_1 з 27 липня 2006 року, проте в якості доказів укладення кредитного договору АТ КБ “ПриватБанк” посилається на анкету-заяву відповідача № б/н від 18 травня 2011 року. Інших доказів видачі 18 травня 2011 року відповідачу будь-яких кредитних карток та надання кредитних коштів, банком не надано.
Приведений банком розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18 травня 2011 року, не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі та наявності заборгованості за наданим кредитом, та не підтверджує користування відповідачем встановленим на ній кредитним лімітом та її згоду з умовами кредитування, оскільки починається з 16 липня 2014 року, що унеможливлює достовірно підтвердити вказані у позовній заяві обставини та перевірити їх правильність.
Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, банком не було доведено належними та допустимими доказами  досягнення згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору з відповідачем, отримання ним кредитних коштів у зазначеному ним розмірі та наявність і розмір заборгованості по поверненню цих кредитних коштів. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним згідно анкети-заяви від 18 травня 2011 року.
Доводи апеляційної скарги щодо визнання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг у зв`язку з користуванням картковим рахунком та використанням кредитних коштів, з посиланням на довідку про видані картки, виписку по особовому рахунку та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, є безпідставними, оскільки не спростовують наведених вище висновків суду та не доводять факту отримання відповідачем кредиту у будь-якому розмірі, саме згідно анкети-заяви від 18 травня 2011 року.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку, у зв`язку з їх недоведеністю.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, аналогічні позовним вимогам, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення.
Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова