УХВАЛА

26 травня 2022 року  
Київ
справа №826/7181/15
адміністративне провадження №К/990/11035/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року    
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року 
у справі №826/7181/15
за позовом ОСОБА_1 
до Генеральної прокуратури України 
про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся (в 2015 році) до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Генеральної прокуратури України про:
- скасування наказу Генеральної прокуратури України від 23 березня 2015 року №218к про звільнення позивача з посади прокурора Подільського району міста Києва;
- поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора міста Києва;
- стягнення з Генеральної прокуратури України середнього заробітку на користь позивача за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 березня 2015 року до моменту фактичного поновлення на роботі;
- зобов`язання Генеральної прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року, позов задоволено частково:
- скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23 березня 2015 року №218к про звільнення позивача з посади прокурора Подільського району міста Києва;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Подільського району міста Києва з 24 березня 2015 року;
- стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 березня 2015 року по 05 липня 2021 року у розмірі 602 643,60 грн.;
- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді прокурора Подільського району міста Києва;
- допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Генеральної прокуратури України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 11442,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року задоволено клопотання про заміну сторони правонаступником у адміністративній справі №826/7181/15, замінено Генеральну прокуратури України на його правонаступника - Офіс Генерального прокурора.
06 травня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року   та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №826/7181/15 (в частині обрахунку та визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу).
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги.
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 0102932038924) копія ухвали суду від 12 травня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху отримана представником скаржника 18 травня 2022 року.
23 травня 2022 року до Верховного Суду від скаржника надійшло платіжне доручення №1589 від 17 травня 2022 року про сплату судового збору.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 травня 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №826/7181/15 у спрощеному позовному провадженні.
Скаржник зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та має виняткове значення для нього, оскільки розгляд справи судом касаційної інстанції розвиватиме право, сприятиме однакому тлумаченню закону та правильному застосуванню Закону України «Про прокуратуру», Бюджетного кодексу України під час вирішення питання щодо визначення суб`єкта правовідносин для стягнення коштів за час вимушеного прогулу прокурорам, які за рішеннями судів поновлено на посадах.
Крім цього скаржник наголошує, що невірне тлумачення Закону України «Про прокуратуру», Бюджетного кодексу під час винесення судами рішень про стягнення коштів за час вимушеного прогулу прокурорам, які за рішеннями судів поновлені на посадах з органу прокуратури, яким заробітна плата не виплачувалась та у подальшому стягнення коштів, призводить до зменшення розміру фінансового забезпечення.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає:
- пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №826/20483/14 стосовно застосування: статті 48 КАС України (якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом); статті 317 КАС України (вирішення судом першої інстанції вимог, за якими повинен відповідати суб`єкт владних повноважень, який не був залучений до участі у справі); статті 7 Закону України «Про прокуратуру» (щодо системи органів прокуратури); статті 89 Закону України «Про прокуратуру» (про джерела фінансування органів прокуратури); підпункту 7 пункту 5 статті 22 Бюджетного кодексу України (стосовно головного розпорядника коштів); підпункту 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (що роботодавець - юридична особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами) у правовідносинах, де позивач перебуває у трудових відносинах з відповідною прокуратурою, до звільнення отримував заробітну плату у вказаній прокуратурі, яка є розпорядником коштів нижчого рівня та самостійно приймає рішення щодо фінансових зобов`язань у межах, виділених їм бюджетних повноважень. При цьому скаржник акцентує увагу на тому, що  Офіс Генерального прокурора є неналежним відповідачем за цими позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки заробітна плата нараховувалась та виплачувалась позивачу прокуратурою міста Києва;
- пункт 4 частини четвертої    статті 328 КАС України    із посиланням на пункт  2 частини другої    статті 353 КАС України (суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження) у взаємозв`язку з положеннями частини другої, пункту 1 частини шостої статті 12, пункту 20 частини першої статті 4, частини третьої статті 257 КАС України та вимогами статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.
У касаційній скарзі відповідачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначає, що вперше з касаційною скаргою звернувся до Верховного Суду у строк, передбачений положеннями КАС України, проте ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої    статті 332 КАС України, копію якої отримано заявником 26 квітня 2022 року, а 05 травня 2022 року повторно направлено до Верховного Суду.
Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами та даними автоматизованої бази «Діловодство спеціалізованого суду».
За наведених обставин Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
Касаційна скарга відповідає вимогам  статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями    328,  329,  330,    334,    340 КАС України  
УХВАЛИВ:
1. Клопотання Офісу Генерального прокурора про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відкрити касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №826/7181/15.
4.  Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
5. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/7181/15.
6.  Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду