ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/14/22 Справа № 199/2789/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 квітня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 та захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката Федосєєва Є.О. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року, якою 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності; за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,

за участю:
представника потерпілого                                                          Матвієвського О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року ОСОБА_2 10 березня 2021 року о 16:05 годині в районі буд. 66 по вул.Малиновського в м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався попереду в попутному напрямку, а також в той же час та в тому ж місці ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , повторно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, в наслідок чого знову скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок двох зіткнень транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 двічі порушив вимоги п. 12.3 ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що в діях потерпілого також наявне порушення вимог КУпАП, та порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України знаходиться у причинному зв`язку з неправомірними діями потерпілого, тобто очевидна обопільна вина водіїв у ДТП, проте оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо потерпілого не складався, то на думку захисника, ступінь винуватості учасників ДТП можливо визначити лише в порядку цивільного судочинства. Вважає, що закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні правопорушення є взаємовиключними рішеннями. 
В апеляційній скарзі потерпілий просить постанову суду змінити, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що винуватість ОСОБА_2 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року підтверджується в повному обсязі. Вважає, що ОСОБА_2 як і у випадку ДТП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року мав виконати вимоги п. 12.3 ПДР України, невиконання яких і стало причиною ДТП. Зазначає, що висновок експертизи №2717-21 не можна вважати належним і допустимим з підстав, зазначених у запереченнях його представника. Звертає увагу на практику судів у справах по ДТП.
Потерпілий ОСОБА_1 , правопорушник ОСОБА_2 та його захисники у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаних осіб.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку представника потерпілого, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому положеннями п. 12.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, (за протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №131287 від 31 березня 2021 року) ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП; поясненнях учасників ДТП; поясненнях експертів; висновках судової автотехнічної експертизи; відеозаписах з камер відеоспостереження та відео-реєстратора з моментом ДТП, а також інших наявних доказів у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року). 
       Суд першої інстанції, виходячи із реальної обстановки, а також інформації, отриманої з письмових пояснень водія ОСОБА_1 , схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписів дорожньо-транспортної пригоди, пояснень експертів, які зазначали, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п. 12.3. ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку із настанням «першого зіткнення» та технічних перешкод для того, щоб побачити зміну обстановки, у нього не було, дійшов до обгрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       При цьому той факт, що має місце обопільна вина водії у даному ДТП, оскільки відповідно до висновку експерта №2717-21 від 14 вересня 2021 року встановлено також порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, що знаходяться у причинно-наслідкому зв`язку із настанням ДТП, має місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки відповідно до пояснень експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були допитані судом першої інстанції, по першому зіткненню водій ОСОБА_2 не мав будь-яких технічних перешкод для того, щоб побачити зміну обстановки та виконати вимоги п. 12.3. ПДР України.
       Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до вимог КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому протоколу щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП до суду не надходило.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року обставин ДТП.
Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_2 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Що стосується посилань в апеляційній скарзі захисника на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, слід зазначити наступне.
Члени Науково-консультативної ради при ВАСУ в своїх окремих думках чітко зазначають, що зважаючи на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення суддям все ж необхідно попередньо встановлювати вину особи, яка притягається до відповідальності.
Крім того, ст. 280 КУпАП прямо встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом двомісячного строку.
Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
З огляду на викладене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Судом першої інстанції зазначені вимоги закону виконано в повному обсязі, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не підлягають задоволенню.
       Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого в частині обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року слід зазначити наступне.
Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
З матеріалів справи вбачається, що уповноваженим органом поліції до суду був скерований протокол про адміністративне правопорушення ААБ №131288 від 31 березня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_2 інкримінується порушення лише п. 12.3 ПДР України.
Отже суд в межах цього протоколу має встановити - чи допущено ОСОБА_2 порушення саме цього пункту Правил дорожнього руху.
Пункт 12.3 ПДР України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Як слідує з матеріалів справи, по даному ДТП було проведено судову автотехнічну експертизу № 2717-21 від 14 вересня 2021 року, за висновками якої «при другому зіткненні» автомобілів «Lexus» та «Volvo» не встановлено невідповідностей дій водія ОСОБА_2 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, однак встановлено в діях ОСОБА_2 невідповідність вимогам п. 13.1. ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку з другим зіткненням.
Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 не порушував вимоги п. 12.3 ПДР України «при другому зіткненні», що підтверджується матеріалами справи, зокрема, його поясненнями, наданими у суді першої інстанції, а також відеозаписом з камер відеоспостереження та відео-реєстратора з моментом ДТП.
Тобто, як обгруновано зазначив суд першої інстанції, в діях ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України, які знаходились би в причинному зв`язку з даною пригодою. 
Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справи "Малофеєв проти Росії", "Карелін проти Росії", "Лучанінова проти України") у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
З таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, (за протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №131288 від 31 березня 2021 року) через порушення ним п. 12.3 ПДР України.
Всупереч доводам потерпілого в апеляційній скарзі висновок експертного дослідження відповідає вимогам КУпАП, Закону України "Про судову експертизу", Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.
При цьому експертне дослідження було проведено на підставі копій матеріалів справи, а саме: протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №131287 від 31 березня 2021 року та серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року, протоколу огляду місця ДТП від 10 березня 2021 року зі схемою місця ДТП та фототаблицею, пояснень учасників ДТП та інших копій матеріалів справи, а також електронних носіїв інформації з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, поза розумним сумнівом (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року). 
       Та обставина, що суд по-іншому оцінює докази, порівняно з оцінкою їх потерпілим, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Таким чином, твердження апелянта про доведеність винуватості ОСОБА_2 у зазначеному правопорушенні (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №131288 від 31 березня 2021 року), а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданих апеляційних скарг доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
З огляду на викладене, апеляційні скарги захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката Федосєєва Є.О. та потерпілого ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката Федосєєва Є.О. та потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот