ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" квітня 2022 р.                                    Справа №907/154/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді:                                                            Плотніцького Б.Д.,
Суддів:                                                                      Галушко Н.А., 
                                                                                Кордюк Г.Т.,
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Томишинець Віктора Івановича б/н від 21.05.2020 (вх.№ 01-05/1817/21 від 25.05.2021)
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2021 (повний текст ухвали складено 12.05.2021, суддя Ушак І.Г.) про повернення позовної заяви
у справі № 907/154/21
за позовом: Фізичної особи-підприємця Томишинець Віктора Івановича (Україна, Закарпатська область, Тячівський район, с. Тисолово),
до відповідача: KLR AGROFOOD KFT, HU-5350 Tiszafured, Adu Endre utza 27, Угорщина
про стягнення заборгованості на суму 13611,60 євро, в т.ч.: основного боргу - 4014,00 євро, пені - 6447,60 євро,

за участі представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2021 позовну заяву фізичної особи-підприємця Томишинець Віктора Івановича, с. Тисолово Закарпатської області до KLR AGROFOOD KFT, Угорщина про стягнення заборгованості на суму 13611,60 євро, в т.ч. основного боргу - 4014,00 євро, пені - 6447,60 євро, повернуто позивачу.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копій доданих до позовної заяви документів, оскільки в описі зазначено про надіслання позовної заяви з додатками на 22 арк., що не дає можливості суду встановити додержання позивачем його обов`язку до подання позовної заяви надіслати відповідачу саме копій доданих до позовної заяви документів.
За таких обставин суд першої інстанції вважає, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 12.04.2021.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Томишинець Віктор Іванович (позивач) оскаржив таку в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла до Західного апеляційного господарського суду 25.05.2021.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2021 позовну заяву у справі №907/154/21 залишено без руху, оскільки, як зазначив суд першої інстанції, всупереч приписів процесуального закону до позовної заяви не долучено доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів та докази, зазначені в додатках до позовної заяви, подані в копіях, які не завірені належним чином, а саме: не містять дати засвідчення копій.
В подальшому, 09.04.2021, на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2021, на адресу суду позивачем було надіслано заяву про усунення недоліків позовної заяви та в додатку до неї завірені належним чином копії документів, зазначені у додатках до позовної заяви, а також оригінали опису вкладень до цінного листа на адресу відповідача та поштового фіскального чеку від 13.03.2021.
В ухвалі суду від 12.04.2021 про повторне залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції зазначає, що зі змісту наданого позивачем опису поштового вкладення йдеться про надіслання відповідачу позовної заяви з додатками на 22 арк., однак, суд першої інстанції вважає, що вичерпного переліку надісланих документів позивачем не зазначено, що позбавляє суд можливості перевірити та достовірно встановити факт направлення відповідачу саме доданих до позовної заяви документів, а не іншої кореспонденції.
Натомість апелянт переконаний, що належним доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є надані в оригіналі опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
Апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на невиконання в повному обсязі ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема, через нібито ненадання вичерпного переліку надісланих відповідачу документів неналежною підставою для повернення позовної заяви заявнику і така ухвала суду першої інстанції обмежує права позивача та перешкоджає у доступі до правосуддя.
Крім того, апелянт переконаний, що направлена позивачу позовна заява містить перелік додатків з описом доданих документів і, відповідно, працівник пошти, перевіряючи поштове відправлення, перевірив як зміст опису, так і перелік документів у додатку до позовної заяви, кількість аркушів.
З огляду на вищенаведене, апелянт просить суд апеляційну скаргу задоволити, скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2021 у справі №907/154/21, направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно із п.6 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2021 року фізична особа-підприємець Томишинець Віктор Іванович звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до KLR AGROFOOD KFT, Республіка Угорщина про стягнення заборгованості на суму 13611,60 євро в т.ч. основного боргу - 4014,00 євро, пені - 6447,60 євро.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2021 позовну заяву фізичної особи-підприємця Томишинець Віктора Івановича, с. Тисолово Закарпатської області до KLR AGROFOOD KFT, Угорщина про стягнення заборгованості на суму 13611,60 євро, в т.ч. основного боргу - 4014,00 євро, пені - 6447,60 євро, повернуто позивачу.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що учасник справи, на адресу якого було здійснено поштове відправлення - KLR AGROFOOD KFT, HU-5350 Tiszafured, Adu Endre utza 27, Угорщина.
За приписами ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
В свою чергу, порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними врегульовані, зокрема, Законом України "Про поштовий зв`язок", Правилами надання послуг поштового зв`язку.
Так, відповідно до п. 12 Правил поштові відправлення поділяються на дві групи: (1) внутрішні (пересилаються в межах України) та (2) міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом). До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; до міжнародних поштових відправлень, зокрема, листи - прості, рекомендовані (пункт 8 Правил).
При цьому, за змістом пунктів 19, 59-61 Правил можливість надсилання оператором поштового зв`язку листів з описом вкладення передбачена тільки для внутрішніх поштових відправлень.
Отже, міжнародні поштові відправлення (у тому числі листи) виділено в окрему групу, щодо якої чинними в Україні правилами надання послуг поштового зв`язку не передбачено можливості надсилання кореспонденції з описом вкладення, що унеможливлює виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 172 ГПК України.
Одночасно ст. 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" встановлено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
Отже, з аналізу ст. 13 Закону України "Про поштовий зв`язок", п. 2 Правил вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, адресат) є доказами надіслання відповідного міжнародного поштового відправлення.
Аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2019 у справі № 910/7308/16.
Відтак, зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копій доданих до позовної заяви документів, оскільки в описі зазначено про надіслання позовної заяви з додатками на 22 арк., що не дає можливості суду встановити додержання позивачем його обов`язку до подання позовної заяви надіслати відповідачу саме копій доданих до позовної заяви документів, оскільки правилами надання послуг поштового зв`язку не передбачено можливості надсилання міжнародного поштового відправлення з описом вкладення.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду не відповідає чинному законодавству, тому наявні підстави, передбачені ст. 280 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 у справі №907/154/21.
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").
У відповідності до ч. 1 ст.  73, ч. 1 ст.  74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.04.2021 інших недоліків, окрім надіслання відповідачу позовної заяви з додатками на 22 арк. без зазначення вичерпного переліку надісланих документів, з огляду на неправильне застосування судами ст. 172 ГПК України, а також положень п. 8 Правил у їх взаємозв`язку з п.п. 70, 72 останніх, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа - направленню для розгляду до суду першої інстанції.
Слід зазначити, що оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 86, 129, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Томишинець Віктора Івановича б/н від 21.05.2020 (вх.№ 01-05/1817/21 від 25.05.2021) задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2021 у справі №907/154/21 скасувати.
3. Справу №907/154/21 передати на розгляд до Господарського суду Закарпатської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.04.2022.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий -суддя                                                                      Плотніцький Б.Д.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Кордюк Г.Т.