Номер провадження: 22-ц/813/7304/22 
Справа № 511/1808/18
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 511/1808/18
Номер провадження: 22-ц/813/7304/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,

учасники справи:
- позивач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»,
- відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Теренчук Ж.В. 01 червня 2022 року, про поворот виконання рішення,

встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі – Банк) звернулося до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2013 року станом на 31.05.2018 року у сумі 115 529,61 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом – 2 783,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом – 107 598,69 грн., заборгованості за пенею та комісією – 5 147,40 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762,00 грн. (а. с. 2 – 5 зворотна сторона).

2.2 Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 рокувищевказаний позов Банку задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2013 року станом на 31.05.2018 року у сумі - 115 529,61 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом – 2 783,52 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом – 107 598,69 грн.; - заборгованості за пенею та комісією – 5 147,40 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 762,00 грн. (а. с. 60 – 61).

2.3 Короткий зміст заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, ухвали суду першої інстанції за результатами розгляду такої заяви

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року, в якій просив скасувати заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року (а. с. 76 – 81).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської від 26 серпня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.
Скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року.
Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а. с. 103 – 104 зворотна сторона).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 листопада 2021 року вищезазначений позов Банку задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_1   на користь  Банку  заборгованість за кредитним договором №б/н  від 14.10.2013  року станом на 31.05.2018  року,  яка складається із заборгованості за кредитом в сумі - 2 783,52 грн..
Стягнуто з   ОСОБА_1   на користь  Банку витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 762,00 грн..
В іншій частині позову відмовлено (а. с. 142 – 145).

2.5 Короткий зміст заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду першої інстанції

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою про поворот виконання рішення суду першої інстанції, в якій просить: 1) здійснити поворот виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року по цивільній справі №511/1808/18 за позовом Банку до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Стягнути з Банку на користь  ОСОБА_1  грошові кошти у розмірі - 31 696,95 грн..
Заява про поворот виконання рішення суду першої інстанції обґрунтована тим, що заочним рішенням суду від 24.10.2018 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі - 115 529,61 грн, а також судовий збір в розмірі - 1 862 грн..
Для примусового виконання рішення суду Банк подав до виконавчої служби виконавчий лист, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №58345560 та відбулось стягнення із боржника коштів на користь банку в розмірі - 31 696,95 грн..
Однак, 28.07.2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.08.2021 року заочне рішення суду від 24.10.2018 року скасоване і призначено справу до розгляду за правилами загального провадження.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2021 року вимоги Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1  заборгованість за кредитом в сумі - 2 783,52 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 762,00 грн..
При цьому, судом залишилось невирішеним питання про поворот виконання заочного рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум у розмірі - 31 696,95 грн..
Зважаючи на те, що заочне рішення Роздільнянського районного суду від 24.10.2018 року по справі №511/1808/18 , яке стало підставою для проведення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження №58345560 та стягнення із ОСОБА_1 грошових коштів у загальній сумі - 31 696,95 грн. скасовано, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення (а. с. 151 – 152).

2.6 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року.
Здійснено поворот виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року у цивільній справі №511/1808/18 за позовом Банку до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Стягнуто з Банку на користь  ОСОБА_1  грошові кошти у розмірі - 31 696,95 грн..
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що згідно наданої суду довідки ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження сплатив на користь стягувача - 31 696,95 грн. (а. с. 153). Відтак, заявником підтверджено факт часткового виконання скасованого рішення суду в порядку примусового виконання.
02.09.2021 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС закінчено виконавче провадження № 58345560 (а. с. 154).
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року у цивільній справі №511/1808/18, на підставі якого на користь позивача було присуджено стягнення заборгованості ухвалою суду від 26.08.2021 року було скасовано та рішенням від 12.11.2021 року вимоги банку задоволено частково, вказані грошові кошти сплачені за виконавчим провадженням № 58345560, на підтвердження чого надані відповідні докази, заява про поворот виконання рішення подана з дотриманням вимог процесуального законодавства, а тому місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вважав за необхідне здійснити поворот виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.10.2018 року у цивільній справі №511/1808/18 та стягнути з Банку користь ОСОБА_1 - 31 696,95 грн. (а. с. 161 - 162).

2.7 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній сказі Банк просить скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

2.8 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що згідно ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Належними доказами на підтвердження стягнення із відповідача суми заборгованості є платіжні доручення.
Однак, заявник зазначених доказів не надав до суду.
Натомість, місцевий суд обґрунтував ухвалу посиланням на один непрямий доказ — довідку, яка видана 02.09.2021 року за №19948 Роздільнянським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області, відповідно до якої в рамках виконавчого провадження сплачено на користь стягувача - 31 696,95 грн..
Проте, наразі заявником не доведено виконання рішення суду про стягнення на користь Банку коштів з відповідача, факту перерахування Державною виконавчою службою на користь Банку коштів за виконавчим провадження, судом дана сума також не конкретизована.
Крім того, апелянт зазначає про те, що  суд першої інстанції стягнув з Банку - 31 696,95 грн., без врахування стягненої останнім судовим рішенням заборгованості за кредитом в сумі - 2 783,52 грн, та витрат по сплаті судового збору у сумі - 1 762,00 грн..
Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що у разі доведеності, що кошти у розмірі – 31 696,95 грн. таки були перераховані на користь Банку, то суд повинен був стягнути з Банку — 27 151,43 грн.= 31 696,95 грн. – 2 783,52 грн. – 1 762 грн. (а. с. 164 – 167).

2.9 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Оскаржувану ухвалу просить залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано наявністю доказів в матеріалах справи щодо стягнення з відповідача суми заборгованості на користь Банку у рамках виконавчого провадження та щодо отримання Банком таких коштів.

2.10 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року про поворот виконання рішення(а. с. 174 – 174 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2022 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 181).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2022 року розгляд справи 11.08.2022 року визначено проводити в режимі відеоконференції.
Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов.Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Банку не підглядає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 рокувищевказаний позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2013 року станом на 31.05.2018 року у сумі - 115 529,61 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом – 2 783,52 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом – 107 598,69 грн.; - заборгованості за пенею та комісією – 5 147,40 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762,00 грн. (а. с. 60 – 61).
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року, в якій просив скасувати заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року (а. с. 76 – 81).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської від 26 серпня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.
Скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року.
Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а. с. 103 – 104 зворотна сторона).
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 листопада 2021 року вищевказаний позов задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_1   на користь  Банку  заборгованість за кредитним договором №б/н  від 14.10.2013  року станом на 31.05.2018  року,  яка складається із заборгованості за кредитом в сумі - 2 783,52 грн..
Стягнуто з   ОСОБА_1   на користь  Банку витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 762,00 грн..
В іншій частині позову відмовлено (а. с. 142 – 145).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для здійснення повороту виконання заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Відповідно до ст. 444 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. 
Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.
Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання. 
Настання повороту виконання можливе у разі:
- одержання позивачем (стягувачем) майна або грошових сум у порядку виконання рішення суду;
- скасування такого рішення і закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, або відмова у задоволенні позову чи заміна рішення шляхом задоволення позову в меншому розмірі, або скасування рішення з поверненням справи на новий розгляд, при якому позовні вимоги у меншому розмірі чи має місце відмову у їх задоволенні.
В порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі. Поворот виконання допустимий лише у обсязі безпідставно отриманого за скасованим рішенням.
Аналізуючи норми процесуального права щодо повороту виконання рішення суду, слід виходити, що таке може бути застосовано належним судом якщо буде встановлено, що  рішення суду було виконано до його скасування.
Отже, за умови якщо питання про поворот виконання рішення суду не вирішувалось судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, чинне законодавство встановлює єдину можливість вирішення цього питання судом першої інстанції (чи іншим судом, в якому перебуває справа) стосовно рішення, яким з відповідача стягнуто певне майно.
Як визначено у ст. 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Поворот виконання рішення — це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть — у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 02.11.2011 у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення — це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вище стоячим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 січня 2018 року (справа №203/2612/13-ц).
Так, матеріали справи місять довідку Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС, згідно якої ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження сплачено на користь Банку - 31 696,95 грн. (а. с. 153).
Вказаний доказ не було спростовано Банком ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом.
Неспроможними є доводи апеляційної скарги щодо неналежності вказаної довідки як доказу сплати ОСОБА_1 на користь Банку коштів в рамках виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку місцевим судом суми коштів, яка підлягає стягненню з Банку на користь ОСОБА_1 в рамках повороту виконання рішення є такими, які зводяться до хибного тлумачення норм процесуального права апелянтом, а тому вони не заслуговують на увагу апеляційного суду.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Банку є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що судове рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» – залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року про поворот виконання рішення – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 16 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова 

                                                                О. М. Таварткіладзе