Справа № 444/2749/21                 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. 
Провадження № 33/811/849/22                  Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2022 року, 
в с т а н о в и в:
цією постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2  за статтею 124 КУпАП  закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
       На згадану постанову 08 липня 2022 року потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, яка надійшла до апеляційного суду 01 серпня 2022 року, мотивуючи тим, що повний текст постанови місцевого суду він отримав 29 червня 2022 року. 
       Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути потерпілому ОСОБА_1 з таких підстав.
       Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.
       Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими і вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
       У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
       На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
       Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_1  із своїм представником – адвокатом Трушем І.М. були присутні під час розгляду справи в суді першої інстанції та давали пояснення з приводу обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо  ОСОБА_2  за ст. 124  КУпАП.
       Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_1 мав можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористалися таким. 
       Натомість з апеляційною скаргою потерпілий ОСОБА_1 звернувся лише 08 липня 2022 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.
       Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що  потерпілому ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, 

п о с т а н о в и в:

відмовити потерпілому ОСОБА_1 в поновлені строку апеляційного оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 20 червня 2022 року. 
       Апеляційну скаргу повернути апелянту. 
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.