Справа № 450/908/20                                Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/2815/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05травня 2021року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача , -
                                               в с т а н о в и в: 

       13.03.2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, в якому просив визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», які полягають у визнанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року за кредитним договором № б/н від 25 червня 2012 рокучастиною договору;визнати неукладеним кредитний договір № б/н від 25 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 ;визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо нарахування ОСОБА_1  на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року (кредитного договору № б/н від 25 червня 2012 року) відсотків, пені штрафів;зобов`язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» анулювати усі грошові зобов`язання, проценти, пеню, штрафні (фінансові) санкції, нараховані ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року (кредитного договору № б/н від 25 червня 2012 року); зобов`язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» припинити з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили нарахування будь-яких грошових зобов`язань, процентів, пені, штрафних (фінансових) санкцій ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року ( кредитного договору № б/н від 25 червня 2012 року).
Позов обґрунтовував тим, що 25 червня 2012 року він заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року. Жодної домовленості щодо надання йому банківських послуг у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року, яку банк вважає кредитним договором № б/н від 25.06.2012 року, між сторонами досягнуто не було. АТ КБ «Приватбанк» необгрунтовано вважає підписану ним анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25 червня 2012 року кредитним договором № б/н від 25.06.2012 року, у зв`язку з чим безпідставно нараховує заборгованість за неукладеним договором, чим порушує його права як споживача банківських послуг.
         Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.
               Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.
       Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, районний суд необгрунтовано виходив з того, що підписавши анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.06.2012 року, він ( ОСОБА_1 ) уклав кредитний договір, був ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, які опубліковані на офіційному сайті ПриватБанку та зобов`язувався виконувати покладені на нього зобов`язання за цим договором. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що у анкеті заяві від 25.06.2012 року відсутні істотні умови договору, які є обов`язковими для визначення сторонами при укладені саме кредитного договору, в т.ч. про сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, у анкеті заяві не зазначена процентна ставка за кредитом. Вважає, що відомості із інтернет-сайту не можуть вважатися належними доказами ознайомлення сторони договору з його умовами, оскільки така інформація повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі повинні бути чіткі, зрозумілі та відомі усім споживачам. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.
       У засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 31.03.2022 року, учасники справи не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, оскільки такі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.        
       Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
       Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
       Згідно ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
       Відповідно до ст. 203 цього Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
       Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.
       Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача в разі придбання ним продукції у кредит. Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
       Пунктами 1, 11 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
       Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту.
       Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 753/10779/16-ц, під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
       Встановлено, що 25.06.2012 року позивач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк.
       У анкеті-заяві зазначено, що позивач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Клієнт зобов`язувався виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
       Умови та Правила надання банківських послуг є публічно доступними і розміщені у вільному доступі на інтернет-сайті ПРИВАТБАНК, а саме: www.privatbank.ua. та в разі необхідності у порядку, передбаченому статтею 85 ЦПК України, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання мов, а саме: банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку.
       Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.03.2015 року у справі № 450/114/15-ц позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2012 року в розмірі 27767,11 грн. (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят сім гривень 11 коп.), стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 277,67 грн. (двісті сімдесят сім гривень 67 коп.). 
       Судом у даному рішенні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.06.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
       Як вбачається зі змісту рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.03.2015 року у справі № 450/114/15-ц, у даній справі (про стягненя боргу) відповідач ОСОБА_1 позов визнав.
       Зазначене рішення ним не оскаржувалося та набрало законної сили 02.04.2015 року.
       Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти позивачу надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, даними грошовими коштами позичальник розпоряджався на власний розсуд. У заяві не зазначена мета кредиту (цільове призначення), а підстави, на які посилається відповідач в обґрунтування позову не свідчать про порушення банком при укладенні договору б/н шляхом підписанні заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг положень Закону України «Про захист прав споживачів».
       З таким висновком колегія суддів погоджується повністю.
       Також, районний суд вірно виходив з того, що в момент укладення оспорюваного правочину сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
       З наведених мотивів, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що позов ОСОБА_1 про захист його прав, як споживача банківських послуг, є необґрунтованим.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 11 квітня 2022 року.
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 травня 2021 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 11 квітня 2022 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                                        О. Я. Мельничук