КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/696/2022                                                                                       Постанова винесена суддею Токман Ю.Ф.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
01 лютого 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута              до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Ліндаєва О.С. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянськ Запорізької області,  громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні доньку, 2013 р.н., працюючої керуючою ОСББ ЖК «Бірюзовий квартал», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,  
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня                    2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,                    з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             454 грн. 
 
Згідно з постановою суду, 07 листопада 2021 року о 01 год. 25 хв. по                             вул. Столичне Шосе у м. Києві ОСОБА_1 керувала автомобілем «Skoda Karoq», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння,  чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Ліндаєв О.С., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм діючого законодавства, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку                з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом було неповно встановлено дійсні обставини справи, не досліджено докази, які мають значення для її правильного вирішення, та необґрунтовано надано перевагу одним доказам перед іншими, внаслідок чого було ухвалено незаконне та необґрунтоване судове рішення. 
         Зокрема, зазначає, що посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ вчинення  ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення, суперечить нормам діючого законодавства, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, так як не являє собою імперативного факту доведеності вини  особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» та не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновківчи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того, як вбачається із бланку протоколу про адміністративне правопорушення, графа «Свідки чи потерпілі» в ньому не заповнена. Також із відеозапису із нагрудної відеокамери працівників поліції вбачається, що такі свідки на місці оформлення протоколу були відсутні, і у матеріалах справи відсутні пояснення свідків, що свідчить про те, що огляд ОСОБА_1  на стан сп`яніння було проведено за відсутності свідків, що, згідно положень Інструкції та КУпАП, призводить до недійсності результатів такого огляду.
До того ж із матеріалів справи вбачається, що у них відсутній Акт огляду, що також підтверджує грубе порушення працівниками поліції процедури оформлення результатів та відсутність повного пакету документів у матеріалах даної справи.
Також з протоколу про адміністративне правопорушення, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», вбачається, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала і з результатами тесту не погодилась, та вважала, що такі показники можуть бути викликані вживанням ліків. При цьому, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 постійно кашляла, тобто дійсно перебувала у стані захворювання, а тому працівники поліції повинні були направити її на огляд у найближчий заклад охорони здоров`я для проведення огляду, чого зроблено не було, так як вбачається з відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, пройти такий огляд ОСОБА_1 ніхто із них не пропонував, відповідні права особі, у відношенні якої проводився огляд на місці, роз`яснено не було.
Таким чином, вважає, що працівниками поліції був грубо порушений порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, і показники із приладу алкотестер «Drager Alcotest 7510» не можна приймати як доказ у справі через порушення процедури їх отримання, у зв`язку з чим не має жодного беззаперечного доказу, що ОСОБА_1 дійсно перебувала у стані сп`яніння, а тому суд, всупереч вимогам закону та наявним у справі доказам, прийшов до невірних висновків відносно наявності у її діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Будучи належним чином сповіщеним про день та час слухання справи, захисник Ліндаєв О.С. до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, зважаючи на позицію ОСОБА_1 , яка, хоча й вказала на зайнятість її захисника в іншому судовому засіданні, але наполягала на розгляді поданої апеляційної скарги без його участі, та з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, і те, що неявка захисника не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                 ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга                        не підлягає задоволенню, з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження                     в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
 
Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої                 інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно               ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді,                  є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та й самою ОСОБА_1  без будь-яких зауважень, роздруківці тестування на алкоголь                          з використанням спеціального технічного засобу «Drager», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 0,93 ‰, та містить підпис ОСОБА_1  про ознайомлення                з результатами тестування, та відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, у зв`язку з чим показники із приладу алкотестер «Drager Alcotest 7510» не можна приймати як доказ у справі через порушення процедури їх отримання, а саме через те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала і з результатами тесту не погодилась, та вважала, що такі показники можуть бути викликані вживанням ліків, проте працівники поліції не запропонували їй пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого - ОСОБА_1  погодилася пройти на місці огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та власноручно розпечатала мундштук, і пройшла огляд на приладі «Драгер», який показав результат - 0,93 ‰, між тим  ОСОБА_1  будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлювала, у зв`язку з чим відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, і тільки після складання протоколу ОСОБА_1  у своїх поясненнях вказала лише про те, що на даний момент вживає ліки на спиртовій основі. 
При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що  ОСОБА_1 , вважаючи дії інспекторів поліції з вказаного приводу неправомірними, оскаржувала їх в установленому порядку. 
А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі,про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання  ОСОБА_1  уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
 
Щодо посилань ОСОБА_1 на вживання нею лікарських засобів на спиртовій основі, внаслідок чого під час проведення тесту на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» виявлено наявність алкоголю в розмірі 0,93 ‰,  то таке твердження є безпідставним, оскільки не вказує на правомірність таких її дій, адже не спростовує факту її перебування в стані алкогольного сп`яніння, а керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водієві забороняється.   
Крім того, об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, ні захисником, ні ОСОБА_1 суду також надано не було, відсутні такі дані і в матеріалах справи, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення   акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів               є певним порушенням вимог спільного наказу МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом  лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій», так як нею передбачено долучення  вказаного вище акта до протоколу про адміністративне правопорушення, але                  з урахуванням наявних у справі матеріалів, в тому числі роздруківки тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510» з  результатом 0,93 ‰, підписаної                    ОСОБА_1 , не виникає сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,                             при цьому допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушення вимог Інструкції, не є суттєвими і ніяким чином не можуть вплинути на оцінку наявних у протоколі даних як доказів, тане тягнуть за собою скасування постанови судді.
 
З приводу посилання апелянта на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено працівниками поліції за відсутності свідків, то вони                  є безпідставними, оскільки відповідно вимог ст. 266 КУпАП (в редакції від                  17 березня 2021 року) наявність свідків обов`язкова, якщо не велася відеофіксація подій. Оскільки в матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано всі події, що відбувались 07.11.2021 року за участю ОСОБА_1 , а саме проходження останньою огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager», тому залучення свідків не було обов`язковим.
 
Також є безпідставними та необґрунтованими і доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення не можна брати до уваги як доказ, бо він сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, відповідно до ст. 251 КУпАП, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, а тому в межах даного акту і проводиться судовий розгляд.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.
При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на  ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.  
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому  підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
  На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
 
апеляційну скаргу захисника Ліндаєва О.С. залишити без задоволення,                              а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня                    2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,                    з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
                             Суддя
          Київського апеляційного суду                                           Горб І.М.