Дата документу 17.05.2022 Справа № 317/1044/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 317/1044/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Сакоян Д.І.
№ 22-ц/807/617/22                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                        Кухаря С.В.
                               Полякова О.З.
секретар:                Ільїна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агро-Троя» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Агро-Троя» про розірвання договору оренди землі та скасування запису у Державному реєстрі земель,

ВСТАНОВИВ

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Агро-Троя» про розірвання договору оренди землі та скасування запису у Державному реєстрі земель.

В обґрунтування заяви зазначав, що 12.04.2011 між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Агро-Троя» був укладений договір оренди землі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2019 спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 став її син – ОСОБА_1 . Відповідач не виконує своїх зобов`язань згідно до умов договору, а саме не сплачує орендну плату та не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням (взагалі не використовує земельну ділянку). У разі розірвання договору оренди, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає скасуванню.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, розірвати договір оренди землі від 12.04.2011, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Агро-Троя» щодо земельної ділянки загальною площею 5,2854 га, кадастровий номер 2322185700:02:001:0120, яка знаходиться території Мар`ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області; скасувати у Державному реєстрі земель запис щодо оренди земельної ділянки № 232210004001807 від 17.05.2011; стягнути із ФГ «Агро-Троя» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Розірвано договір оренди землі від 12.04.2011, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Агро-Троя» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2012 за № 232210004001807.
Стягнуто з Фермерського господарства «Агро-Троя» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФГ «Агро-Троя» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12.04.2011 між ОСОБА_3 та ФГ Агро-Троя» укладено договір оренди землі. Предметом договору є земельна ділянка загальною площею 5,2854 га з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120.
Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 232210004001807 від 17.05.2012.
Пунктом 8 договору оренди землі від 12.04.2011 визначено, що договір укладено на 20 років з моменту державної реєстрації. 
Згідно п. 9 договору оренди землі від 12.04.2011 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі – 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у рік або у натуральному вигляді – 2000 кг зернових культур, 200 кг насіння соняшнику. Згода на отримання орендної плати в натуральному виразі підтверджується підписом орендодавця у відомостях на отримання продукції орендаря.
За змістом п. 11 договору оренди землі від 12.04.2011 орендна плата вноситься не пізніше 25 грудня кожного відповідного року. 
Пунктом 16 договору оренди землі від 12.04.2011 визначено цільове призначення земельної ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЯЕ № 278424 від 24.03.2008.
Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2019, виданого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заявою від 20.07.2019 ОСОБА_1 повідомив ФГ «Агро-Троя», що він є спадкоємцем земельної ділянки з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120. Договір оренди із відповідачем укладати не бажає, земельну ділянку просить не засівати. 
Листом № 41 від 14.08.2019 ФГ «Агро-Троя» повідомило ОСОБА_1 про те, що договір оренди земельної ділянки із ОСОБА_2 укладений до 17.05.2032 та є чинним. 
Згідно довідки № 18 від 06.05.2021, виданої ФГ «Агро-Троя», у 2019 та 2020 роках за земельну ділянку з кадастровим номером 2322185700:02:001:0120 ФГ «Агро-Троя» було сплачено до місцевого бюджету Біленьківської ОТГ єдиний податок по 1761,21 грн. За оренду земельної ділянки у 2019 році ОСОБА_1 нарахована орендна плата у розмірі 13043,48 грн. Податок на доходи фізичних осіб, утриманий із орендної плати в сумі 2347,83 грн., було перераховано до місцевого бюджету Біленьківської ОТГ. Військовий збір, утриманий із орендної плати в сумі 195,65 грн., був перерахований до державного бюджету Запорізького району.
Аналогічні відомості щодо обов`язкових платежів містить довідка № 18 від 06.05.2021 щодо 2020 року. 
Як видно з видаткового касового ордеру від 04.08.2018, ОСОБА_1 отримав за ОСОБА_2 орендну плату за 2018 рік у розмірі 24000,00 грн.

Після цього він не отримував орендну плату, намагався укласти договір з іншою особою – ФОП ОСОБА_4 , , але рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.03.2021 задоволено позов ФГ «Агро-Троя» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. 
Задовольняючи позов у даній справі, суд першої інстанції виходив з наступних положень закону.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Як зазначив суд першої інстанції, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

З посиланням на висновки, зроблені у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України суд першої інстанції зробив висновок про те, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться у главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Судом першої інстанції встановлено та не оспорено сторонами, що укладеним між сторонами договором оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати.

У 2018 році позивач за матір отримував оренду плату шляхом вручення орендної плати готівкою під розпис у відомості, з цього часу її не отримував, місце проживання не змінював. 
Орендна плата за 2019-2020 роки позивачу не виплачувалась.

Як при розгляді справи у суді першої так і апеляційної інстанції, відповідач посилався на те, що позивач ухилявся від отримання орендної плати, пртте не надав цьому жодних переконливих доказів.

Так, при апеляційному розгляді він зазначав, що навіть при розгляді справи намагався передати позивачеві грошову суму, проте такий овід не спростовує висновків суду про те, що заборгованість з систематичної несплати орендної плати виникла ще до звереення позивача до суду, а відтак навіть намагання розрахуватися з позивачем під час розгляду справи не свідчить про належне виконання умов договору.
При апеляційному розгляді позивач посилався на те, що він мав намір покласти грошові кошти на депозитний рахунок нотаріуса, проте той відмовив з огляду на надання належних для цього документів.
Такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, позаяк відповідач не зазначав цих обставин у суді першої інстанції, а надана нотаріусом відповідь не є перешкодою для вирішення питання про належне виконання умов договору, в тому числі шляхом надання нотаріусу відповідних документів, які він зажадав для здійснення такої дії, оскарження дій нотаріуса, звернення до іншого нотаріуса тощо.

Тож суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення дій по належному виконанню обумовленого договором обов`язку щодо сплати до 25 грудня кожного відповідного року орендної плати ОСОБА_1 у 2019 та у 2020 роках. Матеріали справи не містять належних доказів того, що ФГ «Агро-Троя» запропонувало, а ОСОБА_1 відмовився приймати орендну плату за 2019 та 2020 роки. Винної поведінки орендодавця у неотриманні орендної плати за вказані роки не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.
З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційніу скаргу Фермерського господарства «Агро-Троя» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 листопада 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2022 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков