Справа № 349/320/22 
Провадження № 33/4808/318/22 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративні правопорушення за  апеляційною скаргою (далі АС) захисника Гринчишина І.Я., на постанову Рогатинського районного суду від 09 травня 2022   року, -
                                             в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
визнаний винуватим за ч.1 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1   в дохід держави 496 грн. судового збору.
З постанови судді вбачається, що  3 лютого 2022 року о 22 год 36 хв. в м. Рогатині, по вул. Галицькій,45, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Пройти у встановленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, по місцю зупинки за допомогою приладу "Драгер" та в медичному закладі КНМП "Рогатинська ЦРЛ", водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху ( далі - ПДР).
Окрім цього, 24 лютого 2022 року о 00 год 16 хв. в м. Рогатині, по вул. Шашкевича,20, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Део Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Пройти у встановленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, по місцю зупинки за допомогою приладу "Драгер" та в медичному закладі КНМП "Рогатинська ЦРЛ", водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни ( далі - ПДР).
Справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 та ч.1 ст. 130 КУпАП надійшли на розгляд Рогатинського районного суду Івано-Франківської області 09 березня 2022 року та постановою судді від 09 березня 2022 року на підставі ст. 36 КУпАП об`єднані в одне судове провадження.
У своїй АС захисник Гринчишин І.Я. покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи. 
Просить постанову судді Рогатинського районного суду від 09 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження за відсутністю  складу адмінправопорушень передбачених ч.1 ст.130 КпАП.
До початку апеляційного розгляду 07.06.2022 року надійшло клопотання від захисника Гринчишина І.Я., з якого вбачається, що він просить розглядати справу за  його відсутності, та у відсутності його довірителя. Доводи АС підтримує в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозаписи з нагрудних пристроїв поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя суду першої інстанції дотримався вказаних вимог закону під час розгляду справи.
Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують транспортним засобом, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у постанові суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного  сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.
За змістом п. 2.5 ПДР  водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за будь-яким із складів, передбачених нормою ст. 130 КУпАП, у тому числі й за порушення вимог п. 2.5 ПДР , є доведеність стороною обвинувачення факту керування особою транспортним засобом, і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
В той же час, обставина щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1   доведена зібраними доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду, а саме : протоколом серії ДПР18 №233698 від 23 лютого 2022 року, постановою від 23.02.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП (перевозив дитину ростом менше 145 см, віком до 12 років на передньому сидінні автомобіля), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів від 23 лютого 2022 року, направленням на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23 лютого 2022 року, відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233684 від 24 лютого 2022 року, постановою від 24.02.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП (не був пристебнутим ремнем безпеки), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів від 24 лютого 2022 року, направленням на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 24 лютого 2022 року, відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції ,
Щодо тверджень апелянта, що працівники поліції перевищили свої повноваження та порушили конституціні права його підзахисного ОСОБА_1 , вважаю способом захисту, з метою уникнення від відповідальності, оскільки вказані твердження апелянта  спростовуються зібраними у справі як письмовими доказами, так й змістом відеодоказів.
Як вбачається з відеофайлів ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в суді м. Рогатин.
Відповідно до принципу диспозитивності, сторони самостійно, на власний розсуд, вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами та вирішують яким чином їм діяти в кожній конкретній ситуації.
Крім цього, вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, й жодних зауважень щодо дій працівників поліції не виклав, копії протоколів відмовився отримувати.
З метою з`ясування обставин події та перевірки правильності прийнятого судом першої інстанції рішення, під час апеляційного перегляду досліджено відеозаписи, які містяться на компакт-диски «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані обставини події, що містяться на  відеофайлах (а.с. 6,17).
Так, з відеозаписів вбачається, що відеофіксація проводилась як за допомогою нагрудних камер поліцейських, так й відеорестратором транспортного засобу патрульної поліції.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 23 лютого 2022 року встановлено, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу під його керування, озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, доведено до відома порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки його відмови. Встановлено, що ОСОБА_1 свою відмову проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння мотивував тим, що у нього немає для цього часу, оскільки він поспішає додому. ОСОБА_1 було роз`яснено, що його відсторонено від керуванням транспортним засобом. 
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 24 лютого 2022 року встановлено, що водію ОСОБА_1 також було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу під його керування. Названо виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Аргументовано необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки його відмови. ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та мотивував це тим, що поспішає до дітей. 
Доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, оскільки є неповним, тобто не вівся безперервно, є необґрунтованими, виходячи із такого.         
Зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо подій  вчинених адміністративних правопорушень. Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, апеляційний суд не вбачає.
Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень, позаяк ними зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду вказаної справи.
А тому, будь-яких порушень вимог Закону в діях поліцейських, під час перегляду відеозаписів, апеляційним судом встановлено не було.
  Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
В даному випадку факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень підтверджено відеозаписами.
Отже, твердження апелянта, про відсутність свідків, спростостовуються матеріалами справи, а сааме відеозаписами.
Переконливих доводів, які б заслуговували на увагу та підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в АС скарзі не наведено, й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апелянта зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1та  ч.1 ст . 130 КУпАП.
Дослідивши наявні докази вважаю, що суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянув справу на підставі наданих сторонами  та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 .
Доводи АС щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому, формальному з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному розгляді.
Всі інші доводи апелянта  мають формальний характер та спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративні правопорушення.
Отже, у апеляційного суду не виникає сумніву щодо доведеності "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.  1 та ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що наявні рапорти працівників поліції  у справі за своїм правовим змістом є службовим документом, якими поліцейський інформує начальника поліції про законність своїх дій, а тому його слід визнати недопустимими доказами, які не входять в перелік ст.254 КУпАП.
За наслідками апеляційного розгляду постанова судді підлягає до змін відповідно п.4 ч.8 ст.294 КУпАП
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,апеляційний суд - 
                                                         п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Гринчишина І.Я. залишити без задоволення, а постанову судді Рогатинського районного суду від 09 травня 2022   року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП -  змінити.
Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду на докази винуватості -  рапорти працівника поліції, як недопустимі.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                              Ю.Д. Шкрібляк