ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2н-806/09  Номер провадження 22-ц/814/501/22	Головуючий у 1-й інстанції Кривич  Ж.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:   Коротун І.В. 
учасники справи:
представник ФГВФО – адвокат Кузьмік Д.В.

переглянув  в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2021 року, ухвалену суддею Кривич Ж.О., повний текст ухвали складено – дата не вказана

у справі за заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони у виконавчому провадженні

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив суд замінити стягувача у виконавчому провадженні №60132861 з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «Укрінбанк» як неплатоспроможного банку, управління його майном (активами) та задоволення вимог кредитора.

Заява мотивована тим, що 25 березня 2009 року суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука винесено судовий наказ № 2н-806/09 за заявою Акціонерного товариства «Укрінбанк» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна установа, яка у відповідності з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на підставі відповідних рішень Національного банку України здійснює процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», управління його майном та задоволення вимог кредиторів, а відтак є єдиним належим правонаступником зазначеного неплатоспроможного банку.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  30 листопада 2021 року  заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження - залишена без задоволення. 

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не надано доказів, чи є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правонаступником ПАТ «Укрінбанк» та/або ПАТ «Укрінком» та що набув прав стягувача відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також, що має право на звернення до суду з такою заявою. Щодо посилання заявника на висновки Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №925/698/16, то суд першої інстанції виходив з того, що висновки зроблені за встановлення інших обставин, ПАТ «Укрінком» не був учасником справи, справа по суті судами не вирішена. 

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за висновками Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №925/698/16 встановлено, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк», реалізуючи права та порушені інтереси неплатоспроможного банку, керуючись положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» Фонд як державна установа, яка здійснює повноваження ліквідатора ПАТ «Український інноваційний банк» та управління його майном, звернувся до суду із заявою про заміну на належного стягувача у ВП №60132861. Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, не врахував норми чинного законодавства та висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №925/698/16, які згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норма права. Вказаний висновок необхідно розглядати як вирішення виключної правової проблеми, незалежно від того, чи є остаточним у вирішенні справи. Зазначає, що підсумовуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16, слід зробити два ключових висновки, а саме, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк», а присвоєння та використання ПАТ «Українська інноваційна компанія» коду ЄДРПОУ банку є протиправним та управління банком Фондом припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству. Оскільки судом першої інстанції не було враховано висновки у вказаній справі, тому суд прийшов до хибних висновків щодо відсутності у Фонду компетенції з приводу виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку фінансових послуг. Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» (Закон 590-9), який зобов`язав Фонд надалі проводити ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки за приписами ч. 1 ст. 38 цього Закону Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Скерування коштів за ВП №60132861 неналежному стягувачу спричинить втрату активів ПАТ «Український інноваційний банк», який виводиться ФГВФО відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з урахуванням положень Закону 590-9. Вказує, що ПАТ «Українська інноваційна компанія», не маючи статусу правонаступника АТ «Укрінбанк», є такою, що вибула як сторона виконавчого провадження, натомість, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна установа здійснює процедуру ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк», управління його майном та задоволення вимог його кредиторів, є єдиним належним правонаступником такого неплатоспроможного банку та у даному випадку виступає належним стягувачем (здійснює збереження його активів та майна). Також посилається на те, що процедура ліквідації АТ «Укрінбанк» не завершена та кошти, які мають бути стягнуті з боржника в рамках виконавчого провадження, мають бути спрямовані Фондом на задоволення вимог його кредиторів в порядку черговості, передбаченому спеціальним Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», а невжиття заходів щодо здійснення правонаступництва ПАТ «Укрінбанк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в рамках виконавчого провадження створить не тільки передумови для подальшого виконання судового рішення на користь неналежного стягувача, а й стане перешкодою для виконання Фондом покладених на нього функціональних повноважень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 25 березня 2009 року суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука винесено судовий наказ № 2н-806/09 за заявою Акціонерного товариства «Укрінбанк» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 169 431 грн. 07 коп.; витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 847 грн. 15 коп. Судовий наказ набрав законної сили (т.1 а.с. 30).
31.01.2019 року ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука видано
дублікат судового наказу № 2н-806/09 за заявою Акціонерного товариства «Укрінбанк» про
стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі
69 431 грн. 07 коп.; витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп. та судового збору в
сумі 847 грн. 15 коп. та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого
документу (т.1 а.с. 139,151).
24.09.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №30132862 на підставі дублікату судового наказу 2н-806/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» (т.1 а.с. 155-156).
Суд першої інстанції встановив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не надав доказів, чи є він правонаступником ПАТ «Укрінбанк» та/або ПАТ «Укрінком» та чи набув він прав стягувача відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також чи має право на звернення до суду з такою заявою, а його посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі №925/698/16, то ці висновки зроблені за встановлення інших обставин, в яких ПАТ «Укрінком» не був учасником справи, яка по суті судами до цього часу не вирішена.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Розглядаючи заяву, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчої провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України, підставою правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво в матеріальних (майнових) правовідносинах, тобто перехід суб`єктивних майнових прав чи обов`язків від одного суб`єкта майнових правовідносин до іншого на підставі договору.
Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Предметом  заяви є  заміна стягувача у ВП 360132861 з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «Укрінбанк» як неплатоспроможного банку, управління його майном (активами) та задоволення вимог кредитора.

Як вбачається зі змісту кредитного договору №248-07 від 09.11.2007 р., він був укладений між АТ «Український інноваційний банк», скорочена назва – АТ «Укрвінбанк», розташований за адресою: м. Київ вул. Інститутська, 12-А, код ЄДРПОУ 05839888, та позичальником ОСОБА_1 (т.1 а.с. 25-26).

Як встановлено судом першої інстанції, згідно дублікату судового наказу № 2н-806/09 зі ОСОБА_1 стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 69 431,07 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 15,00 грн. та судовий збір в
сумі 847,15 грн. на користь Акціонерного товариства «Укрінбанк», код ЄДРПОУ 26219115 (т.1 а.с.151).

У заяві від 23.05.2018 року про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката судового наказу, стягувач ПАТ «Українська інноваційна компанія» вказував, що ПАТ «Укрінбанк» має нову назву ПАТ «Укрінком», є самостійним суб`єктом господарювання, не знаходиться під управлінням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» не є легітимною (т.1 а.с. 97-98).
Постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 24.09.2019 року відкрито виконавче провадження №30132862 на підставі дублікату судового наказу 2н-806/09 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості на користь Акціонерного товариства «Укрінбанк», код 26219115. 
У вказаній постанові стягувачем вказано ПАТ «Українська інноваційна компанія», адреса: м. Київ, вул. Гоголівська,22/24, оф.1010, код ЄДРПОУ 05839888 (т.1 а.с. 156).
Згідно п.209 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 10.12.2019 року у справі №925/698/16, на які посилається заявник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Укрінком» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») не доведено. 
У п. 226 цієї постанови зазначено, перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Укрінком» та наступних осіб, які заявляли про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своє діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства.
Також у п.229 цієї постанови зазначено, що враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку, відсутні юридичні підстави набуття ТОВ «ФК «Інвест ресурс» (чи ТОВ «ФК «Афінаж») права відповідної вимоги до ПАТ «Юрія», попри будь-які заявлені ТОВ «ФК «Інвест ресурс» товариством правовідносини факторингу між ПАТ «Українська інноваційна компанія» та ТОВ «ФК «Інвест ресурс» (чи ТОВ «ФК «Афінаж»), оскільки відповідні правочини не відповідають частині першій статті 203 ЦК України та є нікчемними у силу частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 36 Закону про гарантування вкладів.
По справі вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб пред`явлена заява про заміну сторони виконавчого провадження, у якому стягувачем є ПАТ «Українська інноваційна компанія»,код ЄДРПОУ 05839888, проте, з урахуванням вище викладених висновків Великої Палати Верховного Суду, слід виходити з того, що заміна кредитора ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком» не відбулася, а тому останній не є належним стягувачем.
У свої запереченнях від 21.09.2021 року щодо заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «Укрінком» категорично заперечує проти задоволення заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2н-806/09, оскільки жодної із підстав для здійснення процесуального правонаступництва не відбулося, ПАТ «Укрінком» як юридична особа не припинилася, жодних правочинів щодо заміни кредитора у зобов`язанні не укладалося, тому у суду немає законних підстав змінювати сторону виконавчого провадження. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не долучено доказів, чи є ФГВФО правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» та/або ПАТ «Укрінком» та набув прав стягувача відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також має право на звернення до суду з такою заявою (т.2 а.с. 80-81).
У п. 234 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 10.12.2019 року у справі №925/698/16 зазначено, стосовно належного суб`єкта, уповноваженого представляти банк у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п. 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону про гарантування вкладів.
Вказані норми  Закону не містять даних щодо правонаступництва Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює повноваження ліквідатора АТ «Укрінбанк» як неплатоспроможного банку, управління його майном (активами) та задоволення вимог кредитора.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, не врахував норми чинного законодавства та висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №925/698/16, які згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норма права, що вказаний висновок необхідно розглядати як вирішення виключної правової проблеми, незалежно від того, чи є остаточним у вирішенні справи, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки у задоволенні заяви було відмовлено з підстав не надання заявником доказів щодо правонаступництва після ПАТ «Український інноваційний банк» та/або ПАТ «Укрінком», а вказана постанова Верховного Суду не містить висновку про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є правонаступником вказаних юридичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків щодо відсутності у Фонду компетенції з приводу виведення ПАТ «Український інноваційний банк» з ринку фінансових послуг, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки предметом заяви (спору) є заміна сторони у виконавчому провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» (Закон 590-9), який зобов`язав Фонд надалі проводити ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» у спосіб та порядок, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки за приписами ч. 1 ст. 38 цього Закону Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку, а скерування коштів за ВП №60132861 неналежному стягувачу спричинить втрату активів ПАТ «Український інноваційний банк», який виводиться ФГВФО відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з урахуванням положень Закону 590-9, що ПАТ «Українська інноваційна компанія», не маючи статусу правонаступника АТ «Укрінбанк», є такою, що вибула як сторона виконавчого провадження, натомість як Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як державна установа здійснює процедуру ліквідації ПАТ «Український інноваційний банк», управління його майном та задоволення вимог його кредиторів, є єдиним належним правонаступником такого неплатоспроможного банку та у даному випадку виступає належним стягувачем (здійснює збереження його активів та майна), що процедура ліквідації АТ «Укрінбанк» не завершена та кошти, які мають бути стягнуті з боржника в рамках виконавчого провадження, мають бути спрямовані Фондом на задоволення вимог його кредиторів в порядку черговості, передбаченому спеціальним Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», а невжиття заходів щодо здійснення правонаступництва ПАТ «Укрінбанк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в рамках виконавчого провадження створить не тільки передумови для подальшого виконання судового рішення на користь неналежного стягувача, а й стане перешкодою для виконання Фондом покладених на нього функціональних повноважень, то ці доводи також не впливають на законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, оскільки заявником не надано відповідних доказів, передбачених діючим законодавством, щодо правонаступництва.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 листопада 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                 О. А. Лобов В. М. Триголов