ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 серпня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7842/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій  області  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від  14.05.2021 року, (суддя суду першої інстанції Семененко М.О.), прийняте в порядку спрощеного провадження, в адміністративній справі №280/7842/20  за позовом ОСОБА_1  до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
          У листопаді 2020 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачці суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за виключенням днів відпустки) із застосуванням обмеження нарахування 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року;
- зобов`язати відповідача провести нарахування і виплату суддівської винагороди позивачу на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року (за виключенням днів відпустки);
- звернути до негайного виконання рішення в межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць та зобов`язати відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що працювала на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у спірний період, проте, суддівську винагороду за період з 18 квітня до 28 серпня 2020 року їй нараховано і виплачено на підставі статті 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, а не статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, що призвело до зменшення її розміру і, відповідно, порушення її прав та гарантій.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо виплати судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року включно із застосуванням обмежень, передбачених статтею 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”; стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на користь судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суддівську винагороду, за період з квітня 2020 року до серпня 2020 року в розмірі: 163 569,30 грн (сто шістдесят три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 30 коп) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на користь судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої суддівської винагороди в межах суми стягнення за один місяць в розмірі: 32 713,86 грн (тридцять дві тисячі сімсот тринадцять гривень 86 коп). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати в частині задоволених вимог  та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що територіальне управління ДСА у Запорізькій області як розпорядник коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати позивачу суддівської винагороди без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік») у період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року. Також, заявник зазначає, що Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України положення частини першої, третьої статті 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 року» на майбутнє, проте фактично визнав їх чинність до ухвалення ним рішення. Отже, дія частин першої, третьої статті 29 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» були чинними і на підставі них здійснювалось нарахування та виплата позивачу суддівської винагороди. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Верховної Ради України “Про обрання суддів” від 22 травня 2008 року №298-VI Урупу І.В. обрано на посаду судді місцевого Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області безстроково.
У період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року включно позивачці виплачувалась суддівська винагорода в обмеженому розмірі відповідно до статті 29 Закону №294-IX (зі змінами, внесеними Законом №553-IX) - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року.
Так, відповідно до Довідки про нараховану та фактично виплачену суддівську винагороду за період з 1 січня 2020 року до 31 серпня 2020 року судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Урупі І.В. (від 3 листопада 2020 року №08-02/1259) сума обмеження відповідно до статті 29 Закону №294-IX (зі змінами, внесеними Законом №553-IX) за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року становить: 163 569,30 грн. Сума обмеження за період з 28 серпня 2020 року до 31 серпня 2020 року відновлена при перерахунку суддівської винагороди у вересні 2020 року. 
Відновлення виплати суддівської винагороди без обмеження відбулось з 28 серпня 2020 року у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-/2020 у справі №1-14/2020(230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:
- частин першої, третьої статті 29 Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ зі змінами;
- абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ.
Вважаючи вказані обмеження суддівської винагороди протиправними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з виплатою позивачеві суддівської винагороди у період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року  не в повному обсязі на підставі неконституційного акту, відповідач допустив порушення законних прав та інтересів позивача, що є підставою для виплати на користь позивача суми недоотриманої суддівської винагороди. 
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу виплати суддівської винагороди, врегульовані нормами Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (надалі - Закон №1402- VIII).
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою    статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, що повністю узгоджується з приписами частини другої     статті 130 Конституції України.
Відповідно до частини другої    статті 135 Закону № 1402-VIII    суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
У частині третій    статті 135 Закону № 1402-VIII базовий посадовий оклад судді місцевого суду визначений в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Частиною дев`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.
Отже, з огляду на приписи частини другої статті 130 Конституції України    та частини першої     статті 135 Закону № 1402-VIII,      розмір суддівської винагороди, зокрема і граничний розмір останньої, можуть визначатись виключно    Законом України “Про судоустрій і статус суддів”.
12 березня 2020 року набрала чинності    постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 “Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19”, якою з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.
18 квітня 2020 року набрав чинності    Закон України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” від 13 квітня 2020 року № 553-IX, яким Закон України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” доповнено статтею 29 такого змісту:
“Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.
Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)”.
Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-/2020 у справі № 1-14/2020 (230/20) визнано такими, що не відповідають    Конституції України    (є неконституційними), положення:
- частин першої, третьої    статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ    зі змінами;
- абзацу дев`ятого пункту 2    розділу ІІ “Прикінцеві положення” Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ.
Також суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 зазначено про необхідність компенсувати відповідними виплатами, встановленні обмеження суддівської винагороди.
Відповідно до інформації, яка отримана судом на виконання ухвали суду першої інстанції  про витребування доказів від ДСА України (лист від 09.04.2021, а.с.108), зміни до кошторису ТУ ДСА України в Запорізькій області стосовно зменшення бюджетних асигнувань за КЕКВ 2111 “Заробітна плата” не вносились.
Наданий до матеріалів справи кошторис ТУ ДСА у Запорізькій області на 2020 рік (та зміни до нього), свідчить про те, що у період з 18.04.2020 до 27.08.2020 включно у зв`язку із запровадженням обмеження суддівської винагороди бюджетні асигнування на оплату праці не зменшувались (а.с.89-107).
          Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду із застуванням обмеженням її розміру, відповідач діяв з порушенням вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді, а відтак порушене право позивача належить поновленню шляхом зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату суддівської винагороди позивачу на підставі частини 2,3 статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.
          Посилання відповідача на те, що рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати  ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення – безпідставні. Якщо закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, тим паче визнаний таким що суперечить Конституції України, такий закон чи інший правовий акт не підлягає застосуванню, застосовуються норми Конституції України як норми прямої дії. Порушенні гарантії суддів підлягають поновленню. Колегія суддів враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 зазначено про необхідність компенсувати відповідними виплатами, встановленні обмеження суддівської винагороди.
          Таким чином, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
          Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року в адміністративній справі №280/7842/20 – залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай