ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року	Львів	Справа № 300/770/21 пров. № А/857/2748/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І.
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року (суддя Шумей М.В., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/770/21 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення,-

                                                        В С Т А Н О В И В:          

03 березня 2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №1653 від 30.10.2021 та скасувати рішення №172/0902 від 13.01.2021 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Київській області №1653 від 30.10.2020. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Київській області №172/0902 від 13.01.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору в розмірі 7270 (сім тисяч двісті сімдесят) грн 00 коп.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, який у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року по справі №300/770/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи дійшов помилкового висновку щодо задоволення адміністративного позову, оскільки Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 30.10.20220 №1653 та направленнями на проведення фактичної перевірки від 26.11.2020 №№722, 723 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області з 30.11.2020 по 09.12.2020 проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Кодексу фактична перевірка може проводитися у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. З аналізу вказаної норми видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку - інформації про порушення вимог законодавства. Апелянт звертає увагу на те, що перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області були вручені направлення та наказ на перевірку уповноваженій особі ТОВ «СТС-Групп», а саме адвокату Нагалці Я.Я. Зазначена особа власноруч поставила свій підпис у направленнях на перевірку та отримала копію наказу на проведення перевірки.
Таким чином, оскільки допуск відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення перевірки не є таким, що порушують права позивача.
Щодо рішення №172/0902 від 13.01.2021 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, апелянт зазначає, що відповідно до видаткової накладної від 08.04.2020 №1203 та товаро-транспортної накладної від 08.04.2020 №Р1203, видаткової накладної від 10.04.2020 №1222 та товаро-транспортної накладної від 10.04.2020 №Р1222 ТОВ «ТД РОСТОК» реалізовано на адресу ФОП ОСОБА_1 бензин Аи-92-К5 ЄВРО та пальне дизельне Євро сорт в кількості 8000 літрів та 10180 літрів відповідно. В товарно-транспортних накладних та видаткових накладних зазначена адреса пункту розвантаження та місця зберігання пального: АДРЕСА_2 . Однак, ФОП ОСОБА_1 не отримував ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушив вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України №481. Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що під час складання ТТН допущено технічну описку щодо місця поставки нафтопродуктів, що слугувало підставою для коригування акцизних накладних. Податковий орган зауважує, що такі описки (не в єдиному документі) не можуть свідчити про протиправність застосування штрафних санкцій за недотримання норм законодавства. Отже, технічні помилки та описки не можуть слугувати достатньою підставою для визнання невірними висновків перевірки про виявлені порушення та скасування рішень щодо застосування штрафу.
З урахуванням наведених обставини та аргументів, апелянт вважає, що відповідно до абзацу восьмого ст.17 Закону України №481/95-ВР за зберігання пального без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 500000,0 гривень. Керуючись зазначеними вище нормами законодавства ГУ ДЛС у Київській області було прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.01.2021 №172/0902 про застосування штрафних санкцій в розмірі 500000,00 гривень.
З врахуванням зазначеного, відповідач вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи і прийняв рішення без урахування фактичних обставин справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права.
06 травня 2022 року позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу у якому зазначає, що наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не обґрунтовують наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, та представника позивача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, відзиву в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
На підставі п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 30.10.20220 №1653 та направленнями на проведення фактичної перевірки від 26.11.2020 №№722, 723 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області з 30.11.2020 по 09.12.2020 проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Київській області складено Акт фактичної перевірки, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги частини першої ст.15 Закону України №481, як наслідок, винесено податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн №172/0902 від 13.01.2021.
ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №172/0902 від 13.01.2021 звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зробив висновок, що в наказі про проведення перевірки не міститься конкретно-визначених відомостей та/або даних, а саме, яка інформація про порушення вимог законодавства позивача стала безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки, як наслідок, відповідачем протиправно, без дотримання чіткої процедури визначеної ст. 81 ПК України прийнято оскаржуваний наказ. Щодо підстав застосування штрафних санкцій, з цього приводу суд першої інстанції дійшов висновку, що єдиною підставою для застосування штрафних санкцій до позивача є товарно-транспортні накладні від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222, в яких зазначено пункт розвантаження нафтопродукту: Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 1, про те матеріалами справи підтверджується фактичне місце поставки для ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 25.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з пунктом 80.2 вказаного кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пункт 80.2.1);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пункт 80.2.2.);
письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пункт 80.2.3);
неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пункт 80.2.4);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пункт 80.2.5);
у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пункт 80.2.6.);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пункт 80.2.7).
Згідно з пунктом 80.3 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка, що здійснюється за наявності підстави, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.
Згідно пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема копію наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що наказ про проведення перевірки не містить конкретно-визначених відомостей та/або даних, а саме, яка інформація про порушення вимог законодавства позивача стала безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки, як наслідок, відповідачем всупереч ст. 81 ПК України прийнято оскаржуваний наказ.
Щодо прийнятого податкового повідомлення-рішення №172/0902 від 13.01.2021 року про застосування штрафних санкцій у вигляді штрафу до ФОП ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для застосування штрафних санкцій до позивача є товарно-транспортні накладні від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222, в яких зазначено пункт розвантаження нафтопродукту: Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 1.
Також у матеріалах справи міститься відповідь ТОВ «ТД РОСТОК» №47 від 26.07.2021, яка підтверджує фактичне місце поставки для ФОП ОСОБА_1 згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 25. У цій відповіді зазначено, що у вищевказаних накладних допущено описку щодо місця поставки нафтопродукту «вул. Київська, 1», що слугувало підставою для складання коригувань акцизних накладних.
З матеріалів справи видно, що інших доказів, які б, підтверджували факт реального зберігання позивачем пального за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 1, відповідачем не надано, тому фактична відсутність будь-якого пального за адресою: АДРЕСА_2 , виключає сам факт допущення позивачем відповідного правопорушення, у зв`язку з відсутністю події такого правопорушення.
До уваги також слід взяти висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 22.11.2021 у справі за №0670/2176/11, у якому зазначено, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. У свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.
Суд апеляційної інстанції врахувавши обставини справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичне розвантаження нафтопродукту згідно товарно-транспортних накладних від 08.04.2020 №Р1203 та від 10.04.2020 №Р1222 на відпуск нафтопродуктів здійснено за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, вул. Київська, 25, за якою позивач має право зберігати нафтопродукт відповідно до ліцензії, тому є безпідставним застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій до позивача за здійснення оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії, а також без реєстрації платником акцизного податку за умов відсутності факту реалізації пального, що спростовує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Згідно ст.316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 300/770/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. 
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 20.05.2022