ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2022 року           справа №200/8690/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дружківського міського центру зайнятості на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Тарасенко І.М., повний текст складено 28 вересня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) від 28 вересня 2021 року у справі №200/8690/21 за позовом ОСОБА_1 до Дружківського міського центру зайнятості про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Дружківського міського центру зайнятості про визнання протиправними дії по припиненню виплат по безробіттю з 31.12.2020р. та стягнення на його користь не отриману вихідну допомогу по безробіттю за період з 31 грудня 2020 року по 18 березня 2021 року включно, у сумі 23725,10 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року  позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Дружківського міського центру зайнятості щодо припинення виплат по безробіттю з 31.12.2020 року. Стягнуто на користь позивача не отриману вихідну допомогу по безробіттю за період з 31 грудня 2020 року по 18 березня 2021 року включно, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що Донецькою обласною прокуратурою прийнято наказ від 31.12.2020р. №1946-к про поновлення позивача на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 05.05.2020р.. За таких обставин, спірні рішення прийняти ним у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач з 11.12.2012 року по 04.05.2020 року працював в органах прокуратури України на різних прокурорсько - слідчих посадах. Наказом прокурора Донецької області від 04.05.2020 року № 368-к позивача звільнено з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури Донецької області та органів прокуратури.
З 07 травня 2020 року по 31.12.2020 року позивач перебував на біржі труда у Дружківському центрі зайнятості у зв`язку з втратою роботи та отримував допомогу по безробіттю з 07.05.2020 року по 25.02.2021 року.
Наказом Дружківського міського центру зайнятості від 26.02.2021 року № НТ210226 позивачу припинено виплату по безробіттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 31.12.2020 року.
Наказом Дружківського міського центру зайнятості від 26.02.2021 року № НТ210226 позивачу припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», абзацу 10 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018 року № 792 з 31.12.2020 року.
Наказом Дружківського міського центру зайнятості від 02.03.2021 року № НТ210302 позивача зобов`язано повернути кошти у встановленому порядку відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 31.12.2020 року по 25.02.2021р. у сумі 11967,20 грн..
Наведені обставини сторонами не оспорюються. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. 
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону № 5067-VI статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Підстави припинення реєстрації безробітного визначені статтею 45 Закону № 5067-VI, на приписами пункта 2 частини 1 якої реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02 березня 2000 року № 1533-ІІІ (далі - Закон № 1533-ІІІ, у редакції чинній на час винекнення спірних правовідносин) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.
За приписами пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (далі - Порядок № 198) центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України).
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання роботодавцем про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.
Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження роботодавцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.
Таким чином, вищевказаними нормами передбачено, що припинення реєстрації особи як безробітного, а з ним і припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, в свою чергу, пов`язаний з днем видачі відповідного наказу або розпорядження роботодавця.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №200/5411/20-а визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Донецької області від 04.05.2020р. № 368-к про звільнення позивача з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань прокуратури Донецької області та органів прокуратури. Поновлено позивача на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 05.05.2020р..
На виконання наведеного судового рішення Донецькою обласною прокуратурою прийнято наказ від 31.12.2020р. №1946-к про поновлення позивача на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 05.05.2020р. ( а.с.69).
Листом від 31.12.2020р. №07-621 вих-20 Донецька обласна прокуратура на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №200/5411/20-а повідомила позивача про те, що наказом виконувача обов`язків керівника Донецької обласної прокуратури його поновлено на попередній роботі на посаді. У зв`язку з чим позивачеві необхідно невідкладно прибути до відділу кадрової роботи та державної служби Донецької обласної прокуратури  для ознайомлення з наказом та надати оригінал трудової книжки.
Позивач листом від 19.01.2021р. просив Донецьку обласну прокуратуру конкретизувати та надати чіткі відповіді щодо його поновлення на посаді на виконання рішення Донецькою обласною прокуратурою прийнято наказ від 31.12.2020р. №1946-к ( а.с.27-29).
Отже, наданими доказами підтверджується, що позивача було поновлено на посаді 31.12.2020р. і позивач був обізнаний про його поновлення на посаді.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про припинення реєстрації позивача як безробітного, а з ним і припинення виплати допомоги по безробіттю з 31.12.2020р..
За приписами абзацу 1 частини 3 статті 36 Закон № 1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятих ним рішень, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, доведено суду правомірність своїх дій та спірних рішень, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дружківського міського центру зайнятості на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №200/8690/21 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №200/8690/21 - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дружківського міського центру зайнятості про визнання протиправними дії по припиненню виплат по безробіттю з 31.12.2020р. та стягнення на його користь не отриману вихідну допомогу по безробіттю за період з 31 грудня 2020 року по 18 березня 2021 року включно, у сумі 23725,10 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів - відмовити.
Повне судове рішення складено 24 травня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 24 травня 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                            Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                                            І.В. Сіваченко