ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року 
м. Київ
справа №1540/3875/18
адміністративне провадження № К/9901/11670/19  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року (Шеметенко Л.П., Стас Л.В., Турецька І.О.) у справі  № 1540/3875/18 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - ОСОБА_2 , Садівниче товариство «Бригантина», про визнання протиправним та скасування розпорядження,  
УСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , Садівниче товариство «Бригантина», в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації від 19.12.2016 № 688/А-2016 «Про внесення змін до розпорядження голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 08 липня 2011 року № 591/А-2011».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 скасовано. Провадження у справі  закрито.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції  позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити на продовження розгляду.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач є суб`єктом владних повноважень, виконує повноваження у сфері земельних правовідносин згідно Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а тому спір про скасування спірного розпорядження є публічно правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2019 відкрито касаційне провадження.
У поданих відзивах відповідач та треті особи просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а  судове рішення - без змін.
Дослідивши в межах касаційного перегляду касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не  підлягає  з таких підстав.
Судами встановлено, що згідно рішення Єреміївської сільської ради народних депутатів від 13 вересня 1997 року № ІІ ОСОБА_1 передано земельну ділянку в селі Бурдівка (Хаджибеїський лиман) для ведення індивідуального садівництва за №   НОМЕР_2, НОМЕР_3  площею 0,05 га.
Згідно Державного акту на право власності на землю № 1475 від 26.09.1997 ОСОБА_1 , на підставі рішення Єреміївської сільської ради народних депутатів від 13.09.1997 № 11-ХХІІ, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0573 га в межах згідно з планом, яка розташована на території СТ «Бригантина» Єреміївської сільської ради народних депутатів.
Також, відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з протоколу загальних зборів членів СТ «Бригантина» від 28.11.2010, ОСОБА_2 передано ділянку №81 площею 0,0319 га для ведення садівництва та городництва.
У відповідності до довідки СТ «Бригантина» від 29.06.2018 ОСОБА_2 є членом СТ «Бригантина» з 2009 року та їй належить, зокрема, ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0319, яка виділена їй в користування рішенням СТ «Бригантина» від 28.11.2010.
Згідно матеріалів справи, розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації від 08.07.2011 № 591/А-2011 позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки для ведення садівництва, що перебуває у його власності згідно державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1997, виданого Єреміївською сільською радою та зареєстрованого за № 1475, розташовану в СТ «Бригантина» масиву «Бурдінський», ділянка № НОМЕР_1 на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населених пунктів) в зв`язку з невідповідністю фактично існуючої конфігурації земельної ділянки правовстановлюючим документам.
Розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації від 16.08.2011  №   718/А-2011 внесено зміни до вищевказаного розпорядження та викладено номер земельної ділянки у наступній редакції: «№№ НОМЕР_2, НОМЕР_1».
Розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації від 19.12.2016 №   688/А-2016 внесено зміни до розпорядження голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 08 липня 2011 року № 591/А-2011, зазначивши у п. 1 даного розпорядження «ділянки № НОМЕР_2, НОМЕР_3» замість «ділянка № НОМЕР_2, НОМЕР_1».
Позивач вважає розпорядження відповідача від 19.12.2016 № 688/А-2016 протиправним та таким, що порушує його право власності на земельну ділянку №81, а тому звернувся до суду  із цим позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та закрив провадження у справі, оскільки підставою для звернення позивача з цим позовом є захист права власності на земельну ділянку, яке, як вважає позивач порушено у оскаржуваним розпорядженням. Водночас  треті особи наполягають на відсутності права власності у позивача на спірну земельну ділянку та належне їм право користування нею. Відтак, суд дійшов висновку, що відносини не  є публічно-правовими.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Предметом спору є розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації                               від 19.12.2016 № 688/А-2016 «Про внесення змін до розпорядження голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 08 липня 2011 року                      № 591/А-2011», яким позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки для ведення садівництва, що перебуває у його власності згідно державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1997, розташованої в СТ «Бригантина» масиву «Бурдінський», ділянка № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 на території Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населених пунктів) в зв`язку з невідповідністю фактично існуючої конфігурації земельної ділянки правовстановлюючим документам.
Оскаржувані зміни стосуються  уточнення номеру земельної ділянки, а саме заміни на  «ділянки НОМЕР_2, НОМЕР_3» замість «ділянка № НОМЕР_2, НОМЕР_1 ».
Позивач вказує та підтверджує в касаційній скарзі, що внесені зміни порушують його право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1.
Водночас треті особи - СТ «Бригантина» та ОСОБА_2 заперечують наявність у позивача права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 та вказують, що спірна земельна ділянка перебуває в користуванні ОСОБА_2 .
Відтак, колегія суддів  погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення відповідача як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність наявності у позивача та третіх осіб прав власності та користування на спірну земельну ділянку. Фактично цей спір виник між позивачем та третіми особами про право користування та право власності на земельну ділянку. 
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку задоволення позовних вимог чи відмова в їх задоволенні призведе до порушення майнових прав позивача або  третьої особи.
Відтак, цей спір має приватноправовий характер. Питання щодо незаконності рішення відповідача є похідним від встановлення факту права власності/користування на спірну земельну ділянку у відповідних розмірах.
Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 345, 349, 350, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                   Л.Л. Мороз

                                                                                             А.І. Рибачук