Справа № 944/6900/21                                Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М. 
Провадження № 22-ц/811/799/22                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2022 року у справі за позовом   ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:
В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів. 
В обґрунтування вимог покликалась на те, що вони уклали шлюб 14 жовтня 2011 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11. Від спільного подружнього життя у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 серпня 2014 року рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між сторонами було розірвано. 
Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На даний час аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільної доньки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. 
Тому позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі № 460/5244/16-ц.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Припинено стягнення аліментів на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі № 460/5244/16-ц.
Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що позивач просить стягнути у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), однак у випадку зміни способу стягнення аліментів, сума аліментів становитиме 3400 грн, тобто фактично позивач просила збільшити розмір аліментів. Вимоги позивача не відповідають чинному законодавству, розмір аліментів не враховує його матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про покращення його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Також зазначає, що позивачкою не надано доказів про зміну майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я дитини тощо. 
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, інших утриманців за виконавчими листами не має, а відтак, зобов`язаний утримувати дитину в межах, необхідних для її зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, має можливість сплачувати аліменти в мінімально визначеному на законодавчому рівні розмірі однієї четвертої своїх доходів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.
Стаття 181 СК України передбачає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. Норми СК України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) передбачають, що спосіб стягнення аліментів можна змінити за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_1 у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11.
Від спільного проживання у них народилася донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 29 травня 2012 року.
Згідно із рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 14 жовтня 2011 року у Краковецькій селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11.
На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання однієї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №1966 від 15.12.2021, виданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 проживає за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї зареєстрованих входять: донька ОСОБА_3 яка перебуває на її утриманні.
Відповідно до довідки Яворівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 ОСОБА_2 отримує аліменти в розмірі 1200 грн. на підставі виконавчого листа №460/5244/1-ц.
Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що на теперішній час сума аліментів, яку вона отримує на утримання доньки є недостатньою для організації її розвитку, повноцінного харчування та забезпечення повсякденними потребами, а тому зміна розміру і способу аліментів буде відповідати нормам чинного законодавства та буде достатньою для забезпечення доньки всім необхідним для її життя та розвитку.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема - статті 182 та 183).
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 61-37114св18.
Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з врахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дітей, їх потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дітей, враховуючи, право позивача на визначення способу стягнення аліментів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови проживання дитини, її гармонійний розвиток, і при цьому дитина сторін буде захищена та буде отримувати матеріальне утримання від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13.06.2022 року

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Н.О. Шеремета 

Р.П. Цяцяк