ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2414/22 Справа № 2-1931/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетнік М.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційного банка «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

       У березні 2010 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 20 серпня 2008 року було укладено кредитний договір №881517/ФЛ з ОСОБА_2 про надання їй кредиту в розмірі 148666,00 доларів США строком до 11 серпня 2028 року зі сплатою 14,59 відсотків річних.
       В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 й ОСОБА_3 було укладено договір поруки №881517/ФЛ-П1 від 20 серпня 2008 року, а також договір поруки №881517/ФЛ-П2 від 20 серпня 2008 року з ОСОБА_1 . 
       Боржник порушив умови кредитного договору, що передбачалось в поверненні кредиту, сплаті відсотків, комісій та штрафних санкцій. 
       У зв`язку з чим, заборгованість за кредитним договором, станом на 11 лютого 2010 року, становить 176728,94 доларів США, що по курсу НБУ складає 1415598 грн 82 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 147327,54 доларів США, що по курсу НБУ складає 1180093 грн 60 коп; заборгованість по відсоткам в сумі 26092,66 доларів США, що по курсу НБУ складає 209002 грн 21 коп; пеня в сумі 3308,74 доларів США, що по курсу НБУ складає 26503 грн 01 коп, яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь, при цьому, вирішити питання розподілу судових витрат.
       Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року в сумі 1415598 грн 82 коп, на повернення судових витрат –1820 грн, а всього 1417418 грн 82 коп.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у цивільній справі №2-1931/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №2-1931/11 від 02 лютого 2011 року за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишено без задоволення.
       У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року у даній справі, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ВАТ КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року з поручителя ОСОБА_1 
       ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       З огляду на те, що заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року оскаржується в частині вирішення позовних вимог ВАТ КБ «Надра» пред`явлених до ОСОБА_1 як до поручителя за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.
       Так, відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №881517/ФЛ, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 148666,00 доларів США строком до 11 серпня 2028 року зі сплатою 14,59 відсотків річних (том 1 а.с.26-31).
       Відповідно до умов зазначеного Договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в зазначеній сумі, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язувався повернути кредит до 11 серпня 2028 року, а також сплатити обумовлені платежі.
       Зокрема, згідно п.3.3.1 та п.3.3.3 Договору ОСОБА_2 зобов`язалася повернути одержаний кредит в строк встановлений графіком погашення кредиту необхідними платежами у розмірі не менше 1929,61 доларів США шляхом внесення готівки в касу, або безготівковим перерахуванням щомісячно до 10 числа поточного місяця.
       В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 20 серпня 2008 року було укладено договір поруки №881517/ФЛ-П1 (том 1 а.с.8-9).
       Крім того, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року також було укладено договір поруки №881517/ФЛ-П2 (том 1 а.с.10-11).
       Станом на 11 лютого 2010 року загальна сума заборгованості Позичальника перед Банком становить 176728,94 доларів США, що по курсу НБУ складає 1415598 грн 82 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 147327,54 доларів США, що по курсу НБУ складає 1180093 грн 60 коп, заборгованість по відсоткам в сумі 26092,66 доларів США, що по курсу НБУ складає 209002 грн 21 коп, та пеня в сумі 3308,74 доларів США, що по курсу НБУ складає 26503 грн 01 коп (том 1 а.с.6).
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти, проте, ОСОБА_2 своєчасно суму кредиту не повернула в повному обсязі та обумовлені договором платежі не сплатила, а тому вважав за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року в сумі 1415598 грн 82 коп з урахуванням відсотків за користування кредитом та нарахованої пені.
       Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з наступних підстав.
       Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (речення перше частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
       Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина перша статті 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).
       Отже, умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні другому частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
       Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах, викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11, від 10 квітня 2019 року у справі №604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі №523/8249/14-ц, від 03 липня 2019 року у справі №1519/2-3165/11, від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц.
       Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто, його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак, і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
       Разом з тим, з відповідним позовом про стягнення кредитної заборгованості з поручителя кредитор може звернутися протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов’язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).
       Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року по справі №200/15135/14-ц.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, зокрема на те, що за період з 11 листопада 2008 року (момент настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням) до 11 листопада 2021 року (дата подання даної скарги) він, як поручитель, не отримував від позивача жодного листа (претензії), а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення пред`явлених до нього позовних вимог.
       Як вбачається з матеріалів справи, сторони кредитного договору встановили порядок виконання Позичальником окремих зобов`язань з внесення періодичних платежів, що входять до змісту зобов`язання за цим Договором.
       За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання.
       Тобто, встановлений у частині четвертій статті 559 ЦК України у відповідній редакції шестимісячний строк слід обчислювати за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що є датою виконання основного зобов`язання.
       Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно п.2.1. договору поруки №881517/ФЛ-П2 від 20 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №881517/ФЛ, Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов`язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обов`язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).
       Проте, у матеріалах даної справи, відсутні будь-які докази направлення ВАТ КБ «Надра» на адресу ОСОБА_1 повідомлення з вимогою виконати зобов`язання ОСОБА_2 в цілому (або в тій чи іншій його частині).
       Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України 2004 року, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що його підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
       Вищевикладене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині про наявність підстав для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 за кредитним договором є передчасними, оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення кредитної заборгованості за встановленим графіком щомісячних платежів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 11 серпня 2028 року, отже, судом не встановлено, коли відбулося прострочення погашення заборгованості за кредитним договором, та залежно від цих обставин, з якого часу повинен обраховуватись строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум та чи є чинною порука, оскільки у разі пред`явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов`язання (чи частини зобов`язання) в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
       Без з`ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, висновки суду про задоволення вищевказаного позову в частині вимог пред`явлених до ОСОБА_1 не можна вважати обґрунтованими і вважати, що у цій справі виконано завдання цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.
       Отже, вирішуючи спір на підставі ЦПК України 2004 року, суд першої інстанції усупереч вищезазначених положень норм процесуального права не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не встановив повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи предмет і підстави поданого позову, а також характер спірних правовідносин, не надав належну оцінку усім наявним у справі доказам.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, зокрема, направлення позивачем на адресу ОСОБА_1 повідомлення з вимогою виконати зобов`язання ОСОБА_2 в цілому (або в тій чи іншій його частині), колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ВАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлених до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
       Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 550, 00 грн підлягають стягненню з ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на користь скаржника.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити.
       Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року в оскаржуваній частині — скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
       У задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства комерційного банка «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №881517/ФЛ від 20 серпня 2008 року — відмовити.
       Стягнути з відкритого акціонерного товариства комерційного банка «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова