ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 червня 2022 року 	м.Суми	

Справа №573/2036/21 
Номер провадження 22-ц/816/633/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – ОСОБА_2 , Головне управління Національної поліції в Сумській області, 
третя особа – Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, 
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03 лютого 2022 року, в складі судді Терещенко О.І., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 11 лютого 2022 року, 

                                                                  в с т а н о в и в:  

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконним складенням адміністративного протоколу.
Свої вимоги мотивував тим, що відносно нього було незаконно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки постановою Білопільського районного суду від 05 листопада 2021 року провадження у справі № 573/1557/21 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що це є підставою для відшкодування шкоди у порядку ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 17000 грн моральної шкоди та 18000 грн матеріальної шкоди, з яких: 10000 грн – витрати на правову допомогу, понесених ним при розгляді Білопільським районним судом справи № 573/1557/21, 8000 грн – витрати на правничу допомогу у справі про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа – Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 5263 грн 20 коп матеріальної шкоди, 1000 грн моральної шкоди та 568 грн 70 коп судових витрат, а всього 6831 грн 90 коп.
В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Сумській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вважає, що всупереч ст. ст. 12, 81 ЦП України позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди, не надано доказів заподіяння душевних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинно-наслідкового зв`язку між притягненням відповідача до адміністративної відповідальності та моральною шкодою. Не встановлено, з чого виходив позивач, визначаючи грошову суму заявлену до стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, не надано обґрунтованого розрахунку.
Зазначає, що закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що діями чи бездіяльністю відповідачів заподіяно позивачу моральну шкоду.   
Доводить, що понесені позивачем витрати під час розгляду адміністративної справи № 591/8404/20 не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки розподіл таких витрат суд вирішує у встановленому процесуальним законом порядку за правилами адміністративного судочинства за результатами розгляду відповідного позову. Немає правових підстав для ототожнення витрат на правову допомогу і шкоди у розумінні положень чинного законодавства. 
Також звертає увагу, що у наданому на підтвердження позовних вимог акті виконаних робіт від 05 листопада 2021 року зазначено, що послуги адвоката позивачу надавалися у справі № 573/557/51, яка його не стосується і у суді відсутні підстави вважати це помилкою чи опискою, оскільки стороною позивача не подавалися відповідні клопотання чи письмові уточнення до цього акту.     
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, просить її задовольнити, рішення суду скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Також зазначає, що Головне управління Державної казначейської служби України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба Країни та своїм найменуванням, власні бланки. Відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконного прийняття рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, здійснюється згідно з вимогами Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03 серпня 2011 року № 84,  іпп. 37, 38 визначено, що виконання судових рішень даної категорії справ здійснюється Державною казначейською службою України. Тобто, до компетенції Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, як самостійного суб`єкта владних повноважень, не належить відшкодування такої шкоди і в резолютивній частині рішення суду не повинні міститися відомості про суб`єкта його виконання.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Яценко Д.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін. Вказує, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконність дій посадових осіб, які і ініціювали здійснення такого провадження. Зазначає, що протиправність дій працівників ГУНП в Сумській області щодо складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується постановою Білопільського районного суду Сумської області від 05 листопада 2021 року, що, відповідно, є підставою для відшкодування майнової шкоди у порядку ст. 1176 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 35000 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2021 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сидоренком Р.М. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №173932 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 32).
За результатами розгляду зазначеного протоколу, постановою Білопільського районного суду Cумської області від 05 листопада 2021 року закрито провадження у cправі № 573/1557/21 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 49-52).
Між позивачем та адвокатом Яценком Д.І. 18 жовтня 2021 року укладено договір про надання правових послуг з метою захисту прав ОСОБА_1 у справі № 573/1557/21 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що перебувала у провадженні Білопільського районного суду Сумської області (а.с. 33-34).
Відповідно до п. п. 5, 6 вказаного договору оплата послуг виконавця за договором здійснюється замовником в безготівковій або готівковій формі. При готівковій формі розрахунку замовнику на його вимогу надається відповідна квитанція. Загальна вартість юридичних послуг виконавця за цим договором, незалежно від настання результатів, визначається розрахунком згідно з обсягом виконаних правових послуг після їх завершення відповідно до методики, встановленої Постановою КМУ і є додатком до договору.
Згідно з актом виконаних робіт від 05 листопада 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 18 від 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Яценку Д.І. за договором від 18 жовтня 2021 року 10000 грн (а.с. 35, 36).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій йому адвокатом надавалася правнича допомогу, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 05 листопада 2021 року було закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, чим підтверджується протиправність дій працівника поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Тому, виходячи з принципу розумності та співмірності судових витрат, керуючись ч. 6 ст. 1176 ЦК України, частково стягнув на користь позивача витрати на правничу допомогу, як майнову шкоду, заподіяну незаконним складенням адміністративного протоколу.  Також дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.    
Однак, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Предметом позову у цій справі є стягнення майнової та моральної шкоди, завданої позивачеві ГУНП України внаслідок складання поліцейським СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сидоренком Р.М. відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення було закрите у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. 
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 454/1403/17, від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19, вказано, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана іншими обставинами.
При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Тобто, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Згідно з ст. ст. 13,  ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, є підставою для відшкодування позивачу майнової та моральної шкоди у порядку ст. 1176 ЦК України.
Протокол про адміністративне правопорушення – це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Так, згідно з положеннями ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.
Тобто, саме складання протоколу – це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.
Із викладеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, що факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням до адміністративної відповідальності та не є достатньою підставою для відшкодування майнової шкоди.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження та, відповідно, є підставою для відшкодування майнової шкоди.
Позивачем у позовній заяві вказано, що заподіяна йому майнова шкода полягає у витратах на оплату послуг адвоката у адміністративній справі № 573/1557/21 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка розглядалася Білопільським районним судом Сумської області.  
Оскільки витрати позивача пов`язані із розглядом справи № 573/1557/21 про притягнення до адміністративної відповідальності, то такі витрати не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, і розподіл таких витрат суд вирішує у встановленому процесуальним законом порядку за правилами адміністративного судочинства за результатами розгляду відповідного позову.
Серед іншого, звертаючись до суду, ОСОБА_1 стверджував про завдання йому моральних страждань та переживань унаслідок протиправних дій працівника ГУНП України, однак, у  зв`язку із ненаданням суду доказів завдання йому моральної (немайнової) шкоди, підстав для відшкодування йому такої шкоди з держави не вбачається.  
Таким чином, посилання та доводи позивача не знайшли свого підтвердження в якості підстав задоволення позову.
За відсутності підстав для задоволення позову, заявлені до стягнення судові витрати у сумі 8000 грн, що понесені у межах справи № 573/2036/21, стягненню не підлягають.  
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ГУНА в Сумській області підлягає стягненню 853,05 грн на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п.  1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   
         
                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 03 лютого 2022 року скасувати та прийняти постанову.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа – Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконним складенням адміністративного протоколу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Сумській області 853 грн на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина