УХВАЛА

18 липня 2022 року 
м. Київ
cправа №  924/1336/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець   О.   А. - головуючий, Бакуліна   С.   В., Стратієнко   Л.   В.,
за участю секретаря судового засідання - Шпорта   О.   В.,
та представників:
позивача - не з`явився
відповідача -  не з`явився
третьої особи 1 - не з`явився
третьої особи 2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022  (головуючий суддя - Розініна І.В., судді - Грязнов В.В., Василишин А.Р.)
у справі №   924/1336/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1)     Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінського Володимира Євгеновича; 2)     Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича
про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 21.11.2020, зареєстрований в реєстрі за №   2959

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (позивач) звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1)   Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінського Володимира Євгеновича; 2)   Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським   В.   Є. від 21.11.2020, зареєстрованого в реєстрі за №   2959, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" заборгованість в сумі 6   284   801,65 грн.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису були порушені положення п.3.1 глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" щодо строку вчинення виконавчого напису в частині можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року. 
3.          Окрім того, за твердженнями позивача, аграрна розписка не може змінювати основні зобов`язання, які встановлені договорами, так як має похідний характер від основного зобов`язання. Разом цим, позивач зазначав про наявність спору між позивачем та відповідачем щодо розміру заборгованості, зокрема, розміру штрафних санкцій, встановленому у п.19 аграрної розписки, який є невиправдано завищеним та таким, що порушує в значній мірі принцип справедливості, добросовісності та розумності, оскільки при порушенні зобов`язання мали місце форс-мажорні обставини. Також, за доводами позивача, у аграрній розписці йдеться про безумовне стягнення грошового зобов`язання у строк до 15.10.2020, проте, не визначено строку сплати штрафу, щодо якого вчинено виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують його безспірність. Також посилаючись на вимоги Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" позивач наголошував на ухиленні від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, а також недотриманні 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4.          Справа розглядалась судами неодноразово. За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2021 у задоволені позову відмовлено.
5.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що станом момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, аграрна розписка не була виконана та не погашена на суму 2   523   201,10 грн, при цьому, стягувачем було надано нотаріусу весь необхідний перелік документів, який визначений чинним законодавством. Також спірна аграрна розписка не містить відмітки про її виконання, що в силу приписів статті 13 Закону України "Про аграрні розписки" є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою, в свою чергу нотаріус не наділений повноваженнями з перевірки дійсності суми наявної у боржника заборгованості за аграрною розпискою. При цьому, в силу приписів статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, не пропустив визначеного наведеною нормою трирічного строку.
6.          З наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини справи свідчать про дотримання нотаріусом в момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису вимог чинного законодавства.
7.          Також місцевий господарський суд відхилив доводи позивача про наявність між сторонами спору стосовно суми штрафу, оскільки позивачем не доведено, що станом на 31.10.2020 за боржником існувала інша сума заборгованості ніж та, з якої розраховано штраф. Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що положення чинного законодавства не містять заборони на включення до аграрної розписки норми щодо відповідальності боржника.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
8.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2021 у справі скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.
9.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що нотаріус вчиняючи напис на аграрній розписці, яка встановлювала безумовне грошове зобов`язання на суму 17   097   255 грн, визначив безумовну суму боргу станом на 31.10.2020 у сумі 7   523   201,10 грн, і станом на 21.11.2020 - 2   525   201,10 грн, при цьому не взяв до уваги відсутність напису на аграрній розписці про часткове її виконання.
10.          Також зазначив, що повідомлення кредитора про усунення порушення виконання зобов`язання за аграрною розпискою від 19.11.2020 носило суто формальний характер, оскільки відправлене було 19.11.2020 та станом на 21.11.2020 не було отримане боржником. Тобто на момент вчинення спірного виконавчого напису боржник не був повідомлений про наявність вимоги кредитора про усунення порушення, а отже не мав можливості заявити свої заперечення до нотаріуса.
11.          Разом з цим, за висновками апеляційного господарського суду, на момент вчинення 21.11.2020 нотаріусом виконавчого напису заборгованість боржника у розмірі 2   523   201,10 грн та станом на 31.10.2020 у розмірі 7   523   201,10 грн була спірною, що підтверджується існуванням спорів у справах №   924/233/21 та №   924/1129/21 з приводу наявності чи відсутності заборгованості та її розміру по спірній аграрній розписці.
12.          З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент вчинення виконавчого напису сума основного боргу не була безспірною, при цьому, нотаріусом вчинена нотаріальна дія на документі, що не підтверджував безспірність вимог кредитора, що є підставою для задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським   В.   Є. від 21.11.2020, зареєстрованого в реєстрі за №   2959, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" заборгованість в сумі 6   284   801,65 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
13.          Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 і залишити в силі рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2021.
14.          У касаційній скарзі відповідач не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №   305/2082/14-ц, від 27.03.2019 у справі №   137/1666/16-ц, від 02.077.2019 у справі №   916/3006/17, постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №   924/233/21, від 30.03.2021 у справі №   910/14168/19 та ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №   916/313/18.

Позиція інших учасників справи
15.          Позивач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити в силі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
16.          01.01.2018 ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (покупець) і ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) укладено договір поставки №   1300020227 (далі - Договір від 01.01.2018), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставляти, а покупець - приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів (товари): насіння різних культур; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.
17.          01.01.2019 ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (покупець) і ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) укладено договір поставки №   1300025225 (далі - Договір від 01.01.2019), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів (товари): насіння різних культур; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.
18.          13.05.2020 ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (боржник) складено фінансову аграрну розписку (далі - аграрна розписка), посвідчену нотаріусом та зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за №   667, згідно з якою, зокрема:
- розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору грошову суму у розмірі 17   097   255 грн, розраховану за певною формулою;
- кредитором та отримувачем коштів за цією розпискою є ТОВ "Суффле Агро Україна";
- аграрна розписка надається боржником на повне виконання ним зобов`язань у рамках Договорів від 01.01.2018 та від 01.01.2019;
- боржник зобов`язується здійснити оплату в безготівковій формі на рахунок кредитора;
- на забезпечення виконання зобов`язання за розпискою боржник передає в заставу майбутній врожай зерна, який вирощується на певних ділянках;
- у разі невиконання своїх зобов`язань за аграрною розпискою у строк до 31.10.2020 боржник зобов`язується сплатити кредитору штраф у розмірі 50% від суми боргу боржника за розпискою станом на кінець банківського дня 31.10.2020.
19.          Згідно з актом від 25.09.2020 обстеження посівів кукурудзи у ТОВ "Вінницяагропроектбуд" затвердженого директором ТОВ "Вінницяагропроектбуд", комісією складено висновок про те, що внаслідок несприятливих погодних умов - посухи посіви кукурудзи на обстежуваних площах загинули повністю; дані площі знаходяться у незадовільному стані, подальший догляд за посівами недоцільний. Комісією запропоновано, зокрема, списати 445 га загиблих посівів кукурудзи.
20.          ТОВ "Вінницяагропроектбуд" листом №   26/09-1 від 26.09.2020 письмово повідомило директора ТОВ "Суффле Агро Україна" про зазначені обставини і про те, що воно зобов`язується повністю виконати умови по аграрній розписці й просить вирішити питання щодо відстрочення частини зобов`язань за Договорами від 01.01.2018 та від 01.01.2019 на наступний 2021 рік у термін до 31.10.2021.
21.          21.11.2020 Нотаріусом вчинено Виконавчий напис про стягнення з боржника, ТОВ "Вінницяагропроектбуд", на користь стягувача кредитора за аграрною розпискою ТОВ "Суффле Агро Україна", на підставі аграрної розписки загальної суми безумовного грошового зобов`язання боржника 2   523   201,10 грн та штраф 3   761   600,55 грн, всього 6   284   801,65 грн. Зазначено, що у випадку відсутності та/або недостатності зазначеної суми, вимоги кредитора задовольнити за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета застави (врожаю кукурудзи на певних земельних ділянках), а в разі його недостатності врожаю іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується чи буде вирощуватися на відповідних земельних ділянках. У разі відсутності в натурі предмета застави кредитор за Аграрною розпискою має право на задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна боржника.
22.          ТОВ "Суффле Агро Україна" зверталося до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" з вимогою від 19.11.2020 №   10/ар про виконання зобов`язання за Аграрною розпискою та сплати суми боргу.
23.          Відповідно до довідки від 19.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" станом на 19.11.2020 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" за договорами поставки №   1300020227 від 01.01.2018 та №   1300025225 від 01.01.2019 становить 2   523   201,10 грн. Станом на кінець банківського дня 31.10.2020 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" за вищевказаними договорами становила 7   523   201,10 грн.
24.          Відповідно до платіжного доручення від 25.11.2020 №   2331 ТОВ "Вінницяагропроектбуд" перерахувало ТОВ "Суффле Агро Україна" 2   523   201,10 грн, як оплату згідно з Договором від 01.01.2019.
25.          Виконавцем винесено постанову від 30.11.2020 про відкриття виконавчого провадження за Виконавчим написом, а також постанову (від тієї ж дати) про арешт всього рухомого і нерухомого майна боржника, в тому числі майна, яке є предметом застави.
26.          З пояснень приватного нотаріуса Ясінського   В.   Є. встановлено, що ТОВ "Суффле Агро Україна" нотаріусу було надано перелік документів, передбачений пунктом 12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №   1172, а саме: оригінал аграрної розписки, засвідчену кредитором, копію письмової вимоги ТОВ "Суффле Агро Україна" про усунення порушення виконання зобов`язання за аграрною розпискою, оригінал накладної АТ "Укрпошта" від 19.11.2020, оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку (фіскальний чек) АТ "Укрпошта" від 19.11.2020, оригінал опису вкладення у цінний лист АТ "Укрпошта" від 19.11.2020, що підтверджує надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
27.          Також суд апеляційної інстанції встановив, що в провадженні господарського суду перебуває справа справі №   924/233/21 у якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про визнання фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком   Ю.   Д. 13.05.2020 зареєстрованої в реєстрі за №   667, припиненою у зв`язку з її виконанням; визнання зобов`язання ТОВ "Вінницяагропроектбуд" перед ТОВ "Суффле Агро Україна" за нотаріально посвідченою фінансовою аграрною розпискою від 13.05.2020, що зареєстрована в реєстрі за №   667, припиненими з 25.11.2020 у зв`язку з повним виконанням; зобов`язання ТОВ "Суффле Агро Україна" повернути ТОВ "Вінницяагропроектбуд" нотаріально посвідчену фінансову аграрну розписку від 13.05.2020, з відміткою "Виконано" та скріпленням підписом ТОВ "Суффле Агро Україна".
28.          Позовні вимоги у наведеній справі мотивовані тим, що основне зобов`язання позивача за зазначеною фінансовою аграрною розпискою є виконаним повністю, з огляду на що ця аграрна розписка є припиненою у зв`язку з її виконанням відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України. Однак відповідач не визнав факту припинення зобов`язань позивача за цією аграрною розпискою та не вчинив дій, передбачених статтею 12 Закону України "Про аграрні розписки", для засвідчення факту її виконання. 
29.          Тобто спір у справі №   924/233/21 за доводами ТОВ "Вінницяагропроектбуд" виник у зв`язку із виконанням зобов`язань з оплати боргу за аграрною розпискою від 13.05.2020 і не визнання даної обставини відповідачем.
30.          Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.06.2021 у справі №   924/233/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 та постановою Верховного Суду від 27.01.2022 відмовлено у задоволенні позову з підстав того, що позивач не довів обставини виконання зобов`язань за фінансовою аграрною розпискою від 13.05.2020, а саме: не довів обставин погашення суми основного боргу та сплати штрафу за аграрною розпискою.
31.          Так, у справі №   924/233/21 суди встановили, що: "аграрна розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання сплатити 17   097   255,00 грн. У якості доказу її оплати надано платіжне доручення №   2331 від 25.11.2020, відповідно до якого позивач сплатив відповідачу 2   523   201,10 грн в якості оплати за ЗЗР згідно договору №   1300025225 від 01.01.2019. Зазвичай у сільськогосподарському виробництві абревіатура ЗЗР застосовується до засобів захисту рослин. Аграрна розписка та Договір поставки №   1300025225 від 01.01.2019 є різними правочинами і виконання аграрної розписки здійснюється безумовно до інших договорів. Крім того, відповідно до Договору поставки №   1300025225 від 01.01.2019 заборгованість позивача за поставлений товар складала 21   212   875,36 грн та неможливо встановити, яким чином позивач узгоджує оплату 2   523   201,10 грн із погашенням аграрної розписки. Представник позивача зазначила, що будь-яких інших доказів щодо заборгованості станом на 19.11.2020 не існує, за винятком 2523201,10 грн, а відтак платіжним дорученням №   2331 від 25.11.2020 сплачено основний борг за аграрною розпискою. Інших належних доказів на підтвердження погашення основного боргу за аграрною розпискою позивачем суду першої інстанції не надано, як не надано їх і суду апеляційної інстанції. Позивач у своєму позові просить суд визнати аграрну розписку припиненою у зв`язку із її виконанням, однак в матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язань з оплати боргу та штрафу за аграрною розпискою від 13.05.2020. Такими доказами можуть виступати будь-які розрахункові документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, квитанції, банківські виписки), а також акти звірки, розрахунки (контррозрахунки), які б підтверджували погашення вказаної заборгованості та дозволяли б об`єктивно встановити конкретний розмір заборгованості станом саме на 31.10.2020 (колегією суддів враховується, що судом допущена описка в даті визначення суми боргу виходячи зі змісту висновків до яких прийшов суд, сума боргу визначалась на 19.11.20). Однак такі докази у матеріалах справи №   924/233/21 відсутні. В силу приписів ч.10 ст.12 Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка від 13.05.2020 не містить написів, якими зафіксовано виконану частину зобов`язання та розмір зобов`язання, зокрема, станом на кінець банківського дня 31.10.2020, що також унеможливлює встановити розмір заборгованості станом на вказану дату та визначити суму штрафу, від розміру вказаного грошового зобов`язання (станом на 31.10.2020). З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову".
32.          Також, апеляційним господарським судом при розгляді справи встановлено, що в провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №   924/1129/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Юрій Дмитрович про визнання недійсною фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком   Ю.   Д. 13.05.2020 зареєстрованої в реєстрі за №   667 в частині безумовного грошового зобов`язання позивача сплатити відповідачу грошову суму в розмірі 2   574   053,90 грн; визнання відсутнім у відповідача права на безумовне грошове зобов`язання позивача сплатити відповідачу грошову суму в розмірі 2   574   053,90 грн за фінансовою аграрною розпискою від 13.05.2020, нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком   Ю.   Д. 13.05.2020, зареєстрованою в реєстрі за №   667.
33.          В межах справи №   924/1129/21 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" доводить, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" не набуло статусу кредитора за фінансовою аграрною розпискою від 13.05.2020, а зустрічне зобов`язання становить 14   523   101,10 грн, а не 17   097   255 грн.

Позиція Верховного Суду
34.          Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та заперечення проти задоволення касаційної скарги, викладені у відзиві, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" слід закрити, виходячи з наступного.
35.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
36.          Так, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник, зокрема, зазначає про застосування судами норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №   305/2082/14-ц, від 27.03.2019 у справі №   137/1666/16-ц, від 02.077.2019 у справі №   916/3006/17, постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №   924/233/21, від 30.03.2021 у справі №   910/14168/19 та ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №   916/313/18.
37.          Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
38.          Відповідно до положень вказаної норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
39.          Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
40.          Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі №   910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
41.          Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19 визначила наступні критерії подібності правовідносин у розумінні норм процесуального законодавства.
42.          Для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України) таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, з-поміж яких змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
43.          У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
44.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (див. постанови від 27.03.2018 у справі №   910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі №   925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі №   910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі №   243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі №   372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах №   522/2202/15-ц (пункт 22) і №   522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі №   706/1272/14-ц (пункт 22)). Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
45.          Задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19 конкретизувала:
- висновок про те, що така подібність означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу правовідносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин);
- висновок про те, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, за змістом яких тотожними, аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
46.          Здійснена Великою Палатою Верховного Суду конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
47.          При цьому, слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
48.          Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.
49.          Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
50.          Проаналізувавши висновки, що викладені у постановах Верховного Суду у справах, на які посилався скаржник, суд касаційної інстанції вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі, що переглядається, з огляду на таке.
51.          Так, у справах №   305/2082/14-ц, №   137/1666/16-ц та №   916/3006/17 (на відміну від справи, яка переглядається, у якій оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі фінансової аграрної розписки) нотаріусами були вчинені виконавчі написи про звернення стягнення на майно, яке було передано в іпотеку банку на забезпечення зобов`язань за кредитними договорами.
52.          Отже, з огляду на відмінні встановлені судами попередніх інстанцій обставини та інше нормативно-правове регулювання правовідносин, висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №   305/2082/14-ц, №   137/1666/16-ц та №   916/3006/17 ухвалені у справах, правовідносини в яких не є подібними по відношенню до справи, яка переглядається.
53.          У справі №   924/233/21 предметом розгляду були вимоги позивача про визнання фінансової аграрної розписки припиненою у зв`язку з її виконанням, визнання зобов`язання за нотаріально посвідченою фінансовою аграрною розпискою припиненими у зв`язку з повним виконанням та зобов`язання повернути нотаріально посвідчену фінансову аграрну розписку з відміткою "Виконано".
54.          З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову у справі №   924/233/21, колегія суддів зазначає про неподібність правовідносин у наведеній справі в порівнянні зі справою, яка переглядається.
55.          У справі №   910/14168/19 розглядались вимоги ТОВ "Зірка-Полісся" до ТОВ "Агріі України" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги були мотивовані тим, що ТОВ "Агроскоп Інтернешнл" звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису всупереч волі позивача на добровільне виконання зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою. Місцевий та апеляційний господарські суди відмовили у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не доведено наявності обставин та фактів, з якими законодавець передбачає можливість визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.
56.          Верховний Суд постановою від 30.03.2021 у наведеній справі залишив в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції, зазначивши про правомірність висновків судів попередніх інстанцій з огляду на встановлення ними обставин настання строку виконання аграрної розписки та відсутності на аграрній розписці напису "Виконано".
57.          При цьому, у наведеній справі судами не було встановлено факту наявності спору між сторонами щодо наявності або відсутності заборгованості за фінансовою аграрною розпискою. Натомість у справі, яка переглядається суд апеляційної інстанції встановив, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису сума основного боргу не була безспірною, а існування спору між сторонами підтверджено відповідними судовими провадженнями, а також відсутністю на аграрній розписці написів про часткове її виконання позивачем.
58.          Так колегія суддів зазначає, що постанова Верховного Суду у справі №   910/14168/19 хоча і ухвалена за схожого правового регулювання спірних правовідносин з тим, що має місце в цій справі, але за іншої фактично-доказової бази та відмінних встановлених обставин справи, ніж у справі, що переглядається, тобто справи є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.
59.          Разом з цим, Суд відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги щодо неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №   916/313/18, оскільки відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди мають враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду.
60.          Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
61.          Враховуючи зазначене, оскільки після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України судом касаційної інстанції встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, колегія суддів на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 у справі №   924/1336/20.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1.          Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2022  у справі №   924/1336/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             О.   А.   Кролевець

Судді                                                                                           С.   В.   Бакуліна

                                                                                          Л.   В.   Стратієнко