Ухвала
Іменем України
11 серпня 2022 року
м. Київ
Провадження № 51-5209 зр 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого –                                            ОСОБА_1 ,
суддів:                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву начальника Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про роз`яснення постанови Верховного Суду  від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня                       2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до строку покарання строк тримання під вартою з 11.11.2020 по 16.11.2020 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання за цим вироком ухвалено рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченого на виконання вироку.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ухвалено не застосовувати.
Заставу в розмірі 84 800 грн. повернуто заставодавцю.
Вирішено питання про процесуальні витрати, речові докази та скасовано арешт на майно у вказаному кримінальному провадженні.
Цивільний позов не заявлявся. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року вищевказаний вирок залишено без змін.
Постановою Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 09 червня 2022 рокузадоволено частково касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня  2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_4 змінено.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, встановлено  іспитовий строк тривалістю 2 роки.
На підставі п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК  України покладено на ОСОБА_4  обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У решті судові рішення залишено без зміни.
Начальник Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у                         м. Києві та Київській області ОСОБА_6 звернулася до суду касаційної інстанції із заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 червня 2022 року. У заяві вказує про те, що ОСОБА_4 не призначено обов’язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з’являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а тому просить привести вказану постанову у відповідність. 
Заслухавши доповідь судді, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що в роз`ясненні вказаної постанови необхідно відмовити.
Положенням ч. 4 ст. 441 КПК України визначено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПКУкраїни, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
У той же час, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 09 червня 2022 року, текст постанови складено відповідно до вимог статей 441, 442 КПК України з посиланням на норми діючого кримінального процесуального закону, постанова викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З постанови Верховного Суду від 09 червня 2022 року вбачається, що з метою захисту України від військової агресії Російської Федерації, ОСОБА_4 укладено контракт для вступу до лав Територіальної оборони Збройних Сил України, у зв`язку з чим останній виконує військові завдання щодо захисту від посягання на територіальну цілісність України та безпеки громадян. Враховуючи викладене та беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі та застосування до нього положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК  України.
Також це стало підставою для того, що на ОСОБА_4 колегією суддів Верховного Суду не покладався обов`язок, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме необхідність періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, оскільки покладання такого обов`язку може бути перешкодою у виконанні завдань ОСОБА_4 як військовослужбовця Збройних Сил України в умовах воєнного стану.
Водночас у своїй заяві начальник Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області не вказує, в чому полягає для неї незрозумілість судового рішення, а по суті не погоджується із рішенням касаційного суду та фактично просить про зміну рішення, і  внесення до нього нових даних, що не охоплюються положеннями ст. 380 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 червня 2022 року.
Керуючись статтями 380, 441 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити начальнику Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у роз`ясненні постанови Верховного Суду від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                ОСОБА_7