ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6699/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, в якому просив:       
- визнати протиправною відмову управління державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;
- зобов`язати управління державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу оформити та видати ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
Обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було дотримано вимог пункту 13 Положення №2503-XII та не подано заяви за формою, визначеною підпунктом 1 пункту 7 Постанови №302, а тому відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Крім доводів, зазначених у позовній заяві, апелянт зазначає, що звертався до відповідача із заявою про отримання паспорта громадянина України, а не за наданням інформації чи роз`яснення. 
Позивач також звертає увагу, що у разі звернення в порядку та за формою передбаченою Постановою №302 останньому видадуть паспорт громадянина України у формі ID-картки, заміна якої на паспорт у формі книжечки не передбачена.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
23 травня 2022 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області із заявою від 21.07.2021 про оформлення і видачу паспорту громадянина України у формі книжечки.
За результатами розгляду заяви щодо видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки зразка, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, відповідач повідомив, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ та запропоновано позивачеві звернутися до Корсунь-Шевченківського відділу УДМС України в Черкаській області у відповідності та в порядку, передбаченому Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302.
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з частиною другою  статті 32 Конституції України  не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених  законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно з частиною першою  статті 1 Закону України від 20 листопада 2012 року №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус"  (далі - Закон №5492-VI) суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим  Законом  документів, регулюються  Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до частини першої  статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог  Закону України "Про захист персональних даних".
У разі, якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Частиною першою  статті 13 Закону №5492-VI  передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим    Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.
Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).
Відповідно до частини третьої    статті 13 Закону №5492-VI  паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України містять безконтактний електронний носій.
Частинами першою, другою  статті 14 Закону №5492-VI  передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.
Відповідно до частин першої, восьмої  статті 16 Закону № 5492-VI    подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється:
1) громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі їхньої особистої заяви;
2) громадянами України, які не досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, а якщо батьки не перебувають у шлюбі - за заявою того з батьків, з яким проживає особа, або інших представників.
Відповідно до частини сьомої  статті 16 вказаного Закону  уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо:
1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;
2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);
3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;
4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.
У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.
Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
Згідно з частинами першою, другою  статті 21 Закону №5492-VI  паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої  статті 21 Закону № 5492-VI  паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій  статті 21 Закону №5492-VI. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.
У статті 7 Закону №5492-VI  визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).
Відповідно до частини шостої  статті 7 Закону № 5492-VI  забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.
На виконання положень частини другої статті 15  та абзацу другого частини другої статті 21 Закону №5492-VI  Кабінет Міністрів України 25 березня 2015 року прийняв постанову №302 (далі - Постанова №302), якою затвердив зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).
За змістом пункту 2 Порядку №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією  постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;
з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією  постановою.
Пунктом 3 Порядку №302 встановлено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.
Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Положення про паспорт громадянина України (на яке позивач посилається як на одну з правових підстав для задоволення позовних вимог), затверджено  Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
Відповідно до пунктів 2, 3, 5, 6, 8, 13 Положення про паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Для одержання паспорта (у формі паспортної книжечки) громадянин подає: заяву за формою, установленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Звертаючись до фактів цієї справи колегія суддів зазначає, що до заяви про оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 № 2503-XII, позивачем було додано: оригінал свідоцтва про народження заявника для засвідчення його копії; дві фотокартки 35х45 мм; заяву за формою, встановлену Міністерством внутрішніх справ України.
Подання позивачем вищезазначених документів відповідачем не заперечується. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що такі документи були повернуті позивачу разом з відповіддю відповідача, що також підтверджує факт їх подання.
Відповідно до відповіді Корсунь-Шевченківського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, позивачу повідомлено, що відсутні законні підстави для оформлення і видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. 
Суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта та зазначає, що як в оскаржуваній відповіді Корсунь-Шевченківського відділу Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, так і у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що за своєю формою і суттю заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ані Порядку №302, ані Положення №2503-ХII, тому відповідач розглянув цю заяву в порядку Закону України "Про звернення громадян".
З урахуванням доданих позивачем до заяви про видачу паспорта документів можна дійти висновку, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорту у вигляді книжечки  на тій підставі, що він звернувся не в Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302,  що слугуватиме підставою для оформлення позивачу паспорта громадянина України у формі безконтактної картки з імплантованим у неї носієм інформації, а також означатиме, що зазначені в цій заяві відомості, відповідно до названого вище Порядку, підлягатимуть внесенню до Єдиного державного демографічного реєстру, з чим,  власне, і не погоджується позивач.
Наведене свідчить, що відмова відповідача у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку із досягненням 16-річного віку не може вважатись законною та правомірною.
Як зазначалося вище, пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-XII, для одержання паспорта громадянин подає: (1) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; (2) свідоцтво про народження; (3) дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; (4) у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Форма такої заяви, зазначеної у пп.1 п. 13 була затверджена  наказом Міністерства внутрішніх справ України №320 від 13.04.2012 "Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", а саме додаток 1. Однак, наказ Міністерства внутрішніх справ України №320 від 13.04.2018 року втратив чинність на підставі наказу МВС №161 від 01.03.2018 року.
Відтак, іншого зразка форми про видачу паспорта громадянина України, встановленого Міністерством внутрішніх справ України для реалізації п. 13 Положення про паспорт на сьогодні немає.
Беручи до уваги суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову та наведене правове регулювання правовідносин, з яких виник цей спір, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам зразкової справи №806/3265/17 (провадження №Пз/9901/2/18), у якій Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії.
Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми  Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення про паспорт, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Велика Палата Верховного Суду вважає, що це є безумовним порушенням вимог  статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення  статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що законодавець, прийнявши  Закон України від 14 липня 2016 року №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими та виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений  Конституцією України, та не допускати жодної дискримінації залежно від часу виникнення правовідносин з отримання паспорта громадянина України.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи, за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
За такого правового регулювання та обставин справи, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
За приписами частини першої  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями  315,  317,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу у видачі ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в особі Корсунь-Шевченківського районного відділу видати ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого    постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держаної міграційної служби України в Черкаській області (бульвар Шевченка, 117, м.Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи 37852733) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до частини 5    статті 328 КАС України  оскарженню не підлягає.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.