ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

16 травня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/1680/21
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/77/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2021 року (повний текст рішення складено 04.11.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

                                       У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з останньої на її користь:
- 1 229 грн 89 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням;
- 9 800 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з ремонтом телефону; 
- 216 000 грн моральної шкоди.
Позов обґрунтовувала тим, що 25.08.2017 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 в коридорі на третьому поверсі торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 в ході сварки нанесла їй один удар долонею правої руки в область правої щоки, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №12017270180001193 відносно відповідачки закрито, а позов ОСОБА_1 як потерпілої по справі залишено без розгляду.
Внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень з 26.08.2017 по 01.09.2017 вона перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Ніжинської центральної міської лікарні, де понесла витрати у сумі 1 229,89 грн, що підтверджується фіскальними чеками аптек вiд 26.08.2017, 27.08.2017, 29.08.2017, 31.08.2017.
Крім того, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 вибила з її рук належний їй телефон, внаслідок чого він розбився. За ремонт мобільного телефону марки iPhone 7 Вlасk, серійний номер: НОМЕР_1 , Моdеl А1660 FСС ID: ВСG-Е3085А IС:579С-Е398А, IMEI: НОМЕР_2 , вона сплатила 9800,00 грн, що підтверджується квитанціями вiд 06.09.2017 та 11.09.2017. 
Також зазначає, що крім матеріальної шкоди їй було завдано більш значну моральну шкоду, оскільки внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень позивачка зазнала фізичного болю та душевних страждань, змушена була лікуватись, відчувала головокружіння, морально страждала через втрату мобільного телефону, а також їй доводилося відвідувати судові засідання, перебуваючи у станi вагітностi у період з листопада 2018 року по серпень 2019 року, що викликало незручності та негативний вплив не тільки на її здоров`я. 

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 202,79 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 2 000 моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору. 
Повернуто з Державного бюджету України ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 270 грн 29 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного дослідження чи оцінки доказів, а також у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Доводи її апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у відшкодуванні вартості ремонту мобільного телефону, який було пошкоджено відповідачкою ОСОБА_2 під час вчинення нею кримінального правопорушення, а також у повному відшкодуванні вартості лікування.
Заявниця вказує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції не враховано її моральних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з втратою свого майна, а саме мобільного телефону марки iPhone 7 Black, а також того, що їй доводилося залучати додаткові кошти для відвідування судових засідань. 
ОСОБА_1 вважає, що судом недостатньо враховано всі обставини, які вплинули на розмір моральної шкоди, якої було їй завдано внаслідок кримінального правопорушення. 

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Зазначає, що ніяких ударів по обличчю позивачці не наносила, швидка при її обстеженні не виявила ніяких тілесних ушкоджень та ознак струсу головного мозку, винною себе у рамках кримінального провадження не визнає.
Наголошує, що в кримінальному провадженні відсутні будь-які докази на підтвердження пошкодження належного позивачці телефону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог.
Відповідачка зазначає, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо її винуватості та не надав ретельної і всебічної оцінки всім доказам у справі, що на її думку суперечить нормі ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вини не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Указує, що долучені копії фіскальних чеків до матеріалів справи, на підтвердження витрат на лікування ОСОБА_1 в неврологічному відділенні Ніжинської ЦМЛ, є недостатніми і недопустимими доказами, оскільки позивачкою не долучено до матеріалів справи оригіналів фіскальних чеків про купівлю нею ліків. Крім того, до матеріалів справи не долучена довідка Ніжинської ЦМЛ про призначене позивачці у період з 26.08.2017 по 01.09.2017 лікування та про призначення відповідних ліків. 
Наголошує, що позивачкою до матеріалів  справи не додано жодного належного доказу впливу моральних переживань на її здоров`я, як то довідок медичного закладу або лікаря.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах та у відзивах на них доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідачки у заподіянні позивачці тілесних ушкоджень 25.08.2017, у зв`язку з чим позивачці завдана матеріальна та моральна шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням телефону і понесеними витратами на його ремонт в сумі 9800 грн, суд указав, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідачки та наявними пошкодженнями телефону.
З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що 25.08.2017 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебувала в коридорі на третьому поверсі торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , там же знаходилися ОСОБА_1 . Між ними на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, у ході якої ОСОБА_2   з метою спричинення тілесного ушкодження нанесла один удар долонею правої руки в область правої щоки ОСОБА_1 , спричинила тілесне ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. 
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження № 12017270180001193 від 26 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України (а.с. 10-11).
Згідно з  висновком №124  від 06.12.2017 комісійної  судово-медичної експертизи, проведеної Чернігівським обласним бюро судово-медичної експертизи в рамка кримінального провадження № 12017270180001193 у ОСОБА_1 мались тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказане ушкодження могло утворитись в строк 25.08.2017 за вказаних вище подій (а.с.13-15).
Відповідно до довідки №169 від 30.07.2021 Комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня» ім. М. Галицького, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» з 26 серпня 2017 по 01 вересня 2017. Діагноз: ЗЧМТ (25.08.2017). Струс головного мозку зі стійким вираженим астеновегетативним та цефалгічним синдромами (а.с. 131).
На підтвердження придбання ліків у період лікування з 26.08.2017 по 01.09.2017 позивачем надані копії фіскальних чеків (а.с. 16).

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №466/4051/15-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з протиправними діями відповідачки, а саме нанесення позивачці легких тілесних ушкоджень, останній було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Встановивши обсяг спричинених страждань, характер душевних страждань, яких позивачка зазнала внаслідок неправомірних дій відповідачки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачкою вимог щодо стягнення з відповідачки на її користь матеріальної шкоди, та вірно встановив розмір моральної шкоди.
Задовольняючи частково позовні ОСОБА_1 , районний суд обґрунтовано виходив з того, що внаслідок кримінального правопорушення позивачці спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат на ліки та медикаменти в сумі 1202,79 грн. Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивачки справедливої сатисфакції завданої їй моральної шкоди, визначивши її в розмірі 2 000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у відшкодуванні вартості ремонту мобільного телефону, який було пошкоджено відповідачкою ОСОБА_2 під час вчинення нею кримінального правопорушення суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані. 
Так, позивачкою надано суду квитанцію про видачу №1556 від 11.09.2017 (а.с. 18) ФОП ОСОБА_5 на підтвердження того, що вона понесла витрати на ремонт мобільного телефону, а саме: заміну екрану, корпусу телефону, голосового динаміку,  основної камери, всього на суму 9 800 грн.
Проте, ОСОБА_1 не довела достатніми та допустимими доказами, що належний їй телефон був пошкоджений саме підчас кримінального правопорушення, яке мало місце 25.08.2017. Матеріали справи не містять відомостей щодо пошкодження під час кримінального правопорушення телефону потерпілої. 
Згідно протоколу допиту від 26.08.2016 року ОСОБА_1 не вказувала на пошкодження телефону, зазначала лише про те, що відповідачка вибила телефон з рук, щодо якого нею заявлено вимогу про відшкодування (а.с. 146-148).
Крім того, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 19), фізична особа підприємець ОСОБА_5 має основний вид економічної діяльності (КВЕД) 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, інші види діяльності не зазначені.
Не є слушними посилання ОСОБА_1 про те, що судом недостатньо враховано всі обставини, які вплинули на розмір моральної шкоди, якої було їй завдано внаслідок кримінального правопорушення. 
Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 77-82, 89 ЦПК України, урахував глибину та тривалість моральних страждань позивачки, яких вона зазнала внаслідок завдання їй легких тілесних ушкоджень відповідачкою, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди позивачці є сума в розмірі 2 000 грн.
Зазначена сума є достатньою компенсацією за спричиненні позивачці душевні страждання, а розмір моральної шкоди в сумі 216 000 грн, заявлений позивачкою, з урахуванням встановлених судом обставин, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності її вини у вчиненні протиправних дій, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду є хибними.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25.09.2020  ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Отже, кримінальне провадження закрито не у зв`язку з відсутністю складу злочину, а саме у зв`язку із закінченням строків давності, тобто за нереабілітуючих обставин, як вірно зазначив суд першої інстанці.
З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_2 не наполягала на продовженні досудового слідства для встановлення її невинуватості у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ухвалу про закриття провадження не оскаржувала, провадження закрито саме за її клопотанням. Вказана ухвала цілком підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, потерпілим у якому є позивачка ОСОБА_1 .
Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту заподіяння відповідачкою позивачці тілесних ушкоджень 25.08.2017, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Посилання ОСОБА_2 на те, що долучені копії фіскальних чеків до матеріалів справи, на підтвердження витрат на лікування ОСОБА_1 в неврологічному відділенні Ніжинської ЦМЛ, є недостатніми і недопустимими доказами, оскільки позивачкою не долучено до матеріалів справи оригіналів фіскальних чеків про купівлю нею ліків, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції 01.10.2021 в судовому засіданні досліджував оригінали вказаних чеків, оригінал історії хвороби № 8251 ОСОБА_1 та встановив, що всі вони відносяться до вище зазначеного періоду лікування (жодний чек не датовано поза межами вказаного періоду), а тому не мається сумнівів у тому, що саме ОСОБА_1 і для свого лікування придбавались зазначені в них препарати.
За вказаних обставин, колегія вважає, що позивач належним чином довела свої матеріальні вимоги щодо витрат на лікування на суму 1202,79 грн, при цьому судом першої інстанції обґрунтовано не враховано її витрати, понесені на придбання дезінфікуючого засобу і полотенечко в сумі 27,10 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, переглянуте в межах доводів та вимог апеляційних скарг, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.10.2021 без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                  Судді: