ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 червня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 390/334/21
провадження № 22-ц/4809/502/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,
за участі секретаря - Савченко Н. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року у складі судді Бойко І. А. і
В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила:
-стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь грошові кошти в розмірі 38 408 грн 10 коп в якості залишку ліміту страхового відшкодування відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3805009;
-стягнути з ФОП ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в розмірі 156 576 грн 50 коп в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування за вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;
-стягнути з відповідачів в солідарному порядку всі понесені позивачем судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що 31.08.2018 біля 12 години 50 хвилин на 46 км. + 46 м. автомобільної дороги «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля марки Mersedes-Benz 814D, що належить на праві власності позивачу, та автомобіля марки Mersedes-Benz Vito 311CDІ, яким керував ОСОБА_3 , що перебував з власником вказаного автомобіля ФОП ОСОБА_2 в трудових відносинах. 
В результаті зазначеної ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Mersedes-Benz Vito 311CDІ, становить 256 576 грн 50 коп.
Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на посаді водія експедитора, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz 814D на дату вчинення ДТП була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяної майну в розмірі 100000 грн. 
Страховик здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 61 591,90 грн, проте, матеріальна шкода, що завдана автомобілю позивача, повністю не відшкодована, а позивач вважає, що невідшкодований залишок в розмірі 38 408 грн 10 коп, що є різницею між фактичним відшкодуванням та страховим лімітом його відповідальності, підлягає стягненню ТДВ «СК «Альфа-Гарант», а решта суми відшкодування в розмірі 156 576 грн 50 коп підлягає стягненню з  ОСОБА_2 , як з власника джерела підвищеної небезпеки. 
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 37 408 грн 10 коп в якості залишку ліміту страхового відшкодування відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3805009.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 156 576 грн 50 коп в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування за вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 710 грн.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 200 грн.
Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір у розмірі 364 грн 62 коп.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 565 грн 70 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу визнає його фізично знищеним, а тому відсутні підстави для застосування за даних обставин справи ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховиком - ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхувальником ОСОБА_2 та потерпілою - ОСОБА_1 не вирішувалось питання щодо визнання транспортного засобу потерпілої знищеним з урахуванням можливих наслідків, що настають за результатом такого вирішення.
Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції вважав, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі, повинен відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, оцінену в загальному розмірі 256 576 грн 50 коп, заподіяну її майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи часткове здійснення страхового відшкодування страховиком у розмірі 61 591 грн 90 коп, суд першої інстанції дійшов висновку, що решта відшкодування - 37 408 грн 10 коп, без врахування розміру франшизи, підлягає стягненню на користь позивача з ТДВ «СК «Альфа-Гарант», а решта невідшкодованої суми - 156 576 грн 50 коп підлягає стягненню з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_2 , оскільки діями, належного йому джерела підвищеної небезпеки, спричинено шкоду майну позивача.
В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» просить рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судом недостовірно та неповно встановлено обставини, які мають ключове значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Відповідач зазначає, що згідно висновку автотоварознавчої експертизи, автомобіль, що належить ОСОБА_1 , є фізично знищеним, а тому позивачу має бути відшкодована різниця між вартістю автотранспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Сам факт фізичного знищення транспортного засобу не потребує визнання учасниками процесу, а визнання його таким чи не визнання належить виключно до компетенції експертів в галузі автотоварознавчих досліджень.
Беручи до уваги проведені на замолення позивача та відповідача дослідження щодо розміру відшкодування належного ОСОБА_1 автомобіля, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вважає, що він має відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 61 591 грн 90 коп, що становить різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП, а також з вирахуванням розміру франшизи, передбаченої умовами полісу.
Відповідач зазначає, що подана ОСОБА_1 позовна заява є передчасною та необгрунтованою, оскільки на момент звернення позивача до суду строк, наданий страховику законом на прийняття рішення про виплату відшкодування, не закінчився, а позовні вимоги не підтвердженні достатніми та належними доказами.
Крім того, суд першої інстанції у своєму рішенні необґрунтовано посилався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, адже обставини вказаної справи та справи, щодо яких Верховний Суд надав правовий висновок, відрізняються між собою.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядає.
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_3 , перебуваючи в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на посаді водія - експедитора, не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу - вантажного фургону Mercedes-Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та при наявності видимих та завчасно відомих водію технічних несправностей автомобіля, здійснював його експлуатацію, з порушенням п. 31.4.5. «є» ПДР України. Так, ОСОБА_3 , приблизно о 12 год. 50 хв. 31.08.2018, здійснюючи рух на вищезазначеному автомобілі, на 46 км + 46 метрів автомобільної дороги «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, рухаючись зі сторони смт.Олександрівка в напрямку м.Кропивницький, Кіровоградської області, ігноруючи вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР, грубо порушуючи вимоги п. 12.1, 10.1, 13.1, 13.3 ПДР України, здійснив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку.
З матеріалів кримінального провадження у справі № 390/1230/18 вбачається, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік, з покладенням на нього окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Вирок суду набрав законної сили 15.02.2021.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 право власності на транспортний засіб - автобус Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 . 
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вантажний фургон Mercedes-Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 . 
З висновку судової автотоварознавчої експертизи № 140 від 26.09.2018 ринкова вартість автобусу Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом цін на 31.08.2018 становить 256 576,50 грн. Вартість відновлюваного ремонту автобусу Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи становить 407 277,89 грн. Сума матеріального збитку, завдана ОСОБА_1 , як власнику автобусу Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 256 576,50 грн.
Відповідно до поліса №АМ/3805009 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 18.06.2018 по 18.06.2019 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля Mercedes-Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ТДВ «СК «Альф-Гарант». Страхова сума на відшкодування шкоди майну на одного потерпілого становить 100000 грн. Розмір франшизи становить 1000 грн.
21.08.2019 ОСОБА_1 подала до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву, в якій повідомила обставини ДТП, що сталась 31.08.2018 за участю вищевказаних транспортних засобів, власником одного з яких вона являється, а також довела до відома, що за фактом ДТП розпочато кримінальне провадження, в ході якого експертом визначено, що вартість завданого їй збитку становить 256 576 грн 50 коп. На день звернення із заявою остаточне рішення не прийнято, взаєморозрахунків з нею не проведено. До заяви про страхове відшкодування ОСОБА_1 долучила, копію паспорта, РНОКПП, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію полісу № АМ/3805009, копію протоколу огляду місця ДТП та копію висновку судової автотоварознавчої експертизи № 140 від 26.09.2018.
З відповіді представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 5667 від 01.11.2019 вбачається, що строк розгляду заяви ОСОБА_1 призупинено у зв`язку з відсутністю у страховика копії вироку про притягнення до кримінальної відповідальності водія транспортного засобу Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до аварійного сертифікату № 70-D/60/7 від 24.10.2019 про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного аварійним комісаром ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ринкова вартість вищевказаного пошкодженого транспортного засобу становить 193984,60 грн. Зазначений розмір розрахований шляхом різниці вартості транспортного засобу до ДТП - 256 230 грн та зменшення ринкової вартості - 71245,4 грн. При цьому, під час проведення зазначеної оцінки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величину втрати товарної вартості прийнято на нульовому рівні.
Із заяви про страхове відшкодування вбачається, що 16.02.2021 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулась ОСОБА_1 та просила відшкодувати їй витрати, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В заяві зазначила, що нею отримано 1000 грн поштовим переказом від винної сторони.
Відповідно до фіскального чека від 03.04.2019 ОСОБА_2 здійснив поштовий переказ № 0031 отримувачу ОСОБА_1 на суму 1000 грн та одночасно в телеграмі повідомив їй, що грошовий переказ є відшкодуванням суми франшизи, згідно поліса № АМ/3805009 від 19.06.2018 по ДТП, яка мала місце 31.08.2018.
З платіжного доручення № 16440 від 21.04.2021 вбачається, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на реквізити, зазначені ОСОБА_1 у заяві від 16.02.2021 перерахувало їй 61 591,90 грн, в якості страхового відшкодування за договором страхування № АМ 3805009 від 18.06.2018.
Задвольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу визнає його фізично знищеним, а тому відсутні підстави для застосування за даних обставин справи ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховиком - ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхувальником ОСОБА_2 та потерпілою - ОСОБА_1 не вирішувалось питання щодо визнання транспортного засобу потерпілої знищеним з урахуванням можливих наслідків, що настають за результатом такого вирішення.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. 
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно абзацу 2 ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріалами справи підтверджується, вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік (том 1 а. с. 79-83).
Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 , перебуваючи в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 на посаді водія - експедитора, не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу - вантажного фургону Mercedes - Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , та при наявності видимих та завчасно відомих водію технічних несправностей автомобіля, здійснював його експлуатацію, які виражались у відсутності однієї гайки кріплення на передньому правому колесі при яких, у відповідності до п. 31.4.5. «є» ПДР України, (п.31.4.5. Колеса і шини: «є» є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс...) забороняло його експлуатацію.
Так, ОСОБА_3 , приблизно о 12 год. 50 хв. 31.08.2018, здійснюючи рух на вищезазначеному автомобілі, на 46 км + 46 метрів автомобільної дороги «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, рухаючись зі сторони смт.Олександрівка в напрямку м. Кропивницький, Кіровоградської області, ігноруючи вимоги п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, здійснив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Mercedes - Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 право власності на транспортний засіб - автобус Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 (том 1 а. с. 4).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вантажний фургон Mercedes-Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 (том 1 а. с. 6).
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14січня 2021 року у справі № 390/1690/18 також встановлено, що зігідно висновку експерта № 140 від 26.09.2018, згідно якого ранкова вартість автобусу «Mercedes - Benz 311 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см?, станом цін на 31.08.2018 становить 256 576,50 грн. Вартість відновлюваного ремонту автобусу Mercedes - Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, об`єм двигуна 2151 см?, станом на момент проведення експертизи становить 407 277,89 грн. Сума матеріального збитку, завдана ОСОБА_1 власнику автобусу Mercedes - Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 256 576,50 грн.
Відповідно до поліса № АМ/3805009 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 18.06.2018 по 18.06.2019 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Mercedes-Benz 814 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована ТДВ «СК «Альф-Гарант». Страхова сума на відшкодування шкоди майну на одного потерпілого становить 100 000 грн. Розмір франшизи становить 1000 грн (том 1 а. с. 7).
21.08.2019 ОСОБА_1 подала до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву, в якій повідомила обставини ДТП, що сталась 31.08.2018 за участю вищевказаних транспортних засобів, власником одного з яких вона являється, а також довела до відома, що за фактом ДТП розпочато кримінальне провадження, в ході якого експертом визначено, що вартість завданого їй збитку становить 256 576,50 грн. На день звернення із заявою остаточне рішення не прийнято, взаєморозрахунків з нею не проведено. До заяви про страхове відшкодування ОСОБА_1 долучила, копію паспорта, РНОКПП, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію полісу № АМ/3805009, копію протоколу огляду місця ДТП та копію висновку судової автотоварознавчої експертизи № 140 від 26.09.2018 (том 1 а. с. 44-45).
З відповіді представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 5667 від 01.11.2019 вбачається, що строк розгляду заяви ОСОБА_1 призупинено у зв`язку з відсутністю у страховика копії вироку про притягнення до кримінальної відповідальності водія транспортного засобу Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1 а. с. 8).
Відповідно до аварійного сертифікату № 70-D/60/7 від 24.10.2019 про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного аварійним комісаром ТДВ СК «Альфа-Гарант», ринкова вартість вищевказаного пошкодженого транспортного засобу становить 193 984,60 грн. Зазначений розмір розрахований шляхом різниці вартості транспортного засобу до ДТП - 256 230 грн та зменшення ринкової вартості - 71 245,4 грн. При цьому, під час проведення зазначеної оцінки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величину втрати товарної вартості прийнято на нульовому рівні (том 1 а. с. 46-54).
Із заяви про страхове відшкодування вбачається, що 16.02.2021 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулась ОСОБА_1 та просила відшкодувати їй витрати пов`язані з пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В заяві зазначила, що нею отримано 1000 грн поштовим переказом від винної сторони (том 1 а. с. 55 ).
Відповідно до фіскального чека від 03.04.2019 ОСОБА_2 здійснив поштовий переказ № 0031 отримувачу ОСОБА_1 на суму 1000 грн та одночасно в телеграмі повідомив їй, що грошовий переказ є відшкодуванням суми франшизи, згідно поліса № АМ/3805009 від 19.06.2018 по ДТП, яка мала місце 31.08.2018 (том 1 а. с. 24, 25).
З платіжного доручення № 16440 від 21.04.2021 вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» на реквізити, зазначені ОСОБА_1 у заяві від 16.02.2021 перерахувало їй 61 591,90 грн, в якості страхового відшкодування за договором страхування № АМ 3805009 від 18.06.2018 (том 1 а. с. 85, 91).
Аналіз ст. 30 Закону № 1961-IV свідчить про те, що для визнання автомобіля фізично знищеним є саме факт встановлення технічної неможливості чи економічної необґрунтованості пошкодженого автомобіля, разом з тим, вирішення визнання чи не визнання власником автомобіля його фізично знищеним або вирішення вказаного питання між потерпілим та страховиком завдавача шкоди вказаною статтею не передбачено.
Необхідним критерієм для застосування порядку відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля передбаченого ст. 30 Закону № 1961-IV, є саме встановлення факту фізичного знищення автомобіля.
З аналізу наданих сторонами доказів та встановленим судом обставин вбачаєься, що що відповідно до висновку експерта № 140 від 26.09.2018, вартість відновлювального ремонту автобусу Mercedes - Benz 311 CDI станом на момент проведення експертизи становить 407 277,89 грн, що перевищує його ринкову вартість до ДТП, яка становить 256576,50 грн, тобто, відновлювати пошкоджений транспортний засіб шляхом ремонту економічно недоцільно, а тому суд дійшов висновку, що в даному випадку слід керуватися тими нормами закону, що передбачають відшкодування влансикові шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.
Установивши, що ремонт пошкодженого автомобіля є економічно недоцільним, суд дійшов висновку що наявні підстави для стягнення з відповідача різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а тому, враховуючи, що вартість автомобіля до ДТП згідно експертного висновку № 140 від 26.09.2018 становить 256 576 грн 50 коп, а вартість автомобіля після ДТП згідно даних аварійного сертифікату № 70-D/60/7 від 24.10.2019 становить 193 984 грн 60 коп, ОСОБА_1 має бути відшкодована шкода в розмірі 61 591 грн 90 коп (256 576 грн 50 коп-193 591 грн 90 коп-1 000грн).
Разом з тим, з урахуванням того, що під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» добровільно сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодуваня в розмірі 61 591,90 грн, що свідчить про повне виконання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» свого зобов`язання перед позивачем, а останнім не довдено, що на його користь з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає сума відшкодування в розмірі 38 408 грн 10 коп, в задовоелнні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» необхідно було відмовити.
У спірних правовідносинах, за умови фізичного знищення пошкодженого автомобіля, до правовідносин сторін мають застосовуватися положення статті 993 ЦК України, статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", додатково - приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та внаслідок неправильного застосування та тлумачення норм матеріального права дійшов помилкового висновку що ст. 30 Закону № 1961-IV не підлягає застосуванню та стягненню підлягає сума матеріального збитку з вирахуванням сплаченої страхової виплати та франшизи, як наслідок ухвалив в оскаржуваній частині незаконне та необґрунтоване рішення.
При цьому, безпідставними є посилання суду першої інстанції на те, що наданий відповідачем аварійний сертифікат № 70-D/60/7 від 24.10.2019 про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані є неналежним доказом, оскільки порядок його проведення відповідає розділу VII Визначення вартості КТЗ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністертсва юстиції України від 24.11.2003  № 142/5/2092, а належність та допустимість вказаного доказу позивачем не спростовано.
Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає частковому задоволенню, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 38 408 грн 10 коп скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволенні вказаних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині піддягає скасуванню рішення суду в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 710 грн та в дохід держави судового збору у розмірі 364 грн 62 коп підлягає скасуванню.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат пропорційно задоволеним вимогам (19,19%) сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 546,93 грн необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2022 року було зупинено дію оскаржуваного рішення, дію рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року необхідно поновити.
       Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року в частині задоволених позовних вимог  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»скасувати та ухвалити в цій частині нове. 
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 38 408 грн 10 коп відмовити.
Рішення суду в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 710 грн та в дохід держави судового збору у розмірі 364 грн 62 коп скасувати.
Сплачений Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ 32382598)судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) грн 93 коп компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Поновити дію рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 09.06.2022. 

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 
Судді                                                                 А. М. Головань
О. Л. Карпенко