ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 675/1079/21
Провадження № 22-ц/4820/511/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Чебан О.М.,
       з участю        представника позивачки         ОСОБА_1 ,
               відповідачки         ОСОБА_2 ,
               представниці відповідачки         ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_4  до ОСОБА_2  про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом і скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом і скасування запису про державну реєстрацію права власності.
ОСОБА_4 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка, ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 (далі – домоволодіння) і земельну ділянку площею 3,0057 га (кадастровий номер 6822181600:04:016:0009), розташовану за межами населених пунктів колишньої Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі – земельна ділянка).
Після подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини позивачка довідалася, що 21 лютого 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем колишньої Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Шевчук О.В., яким земельну ділянку заповіла ОСОБА_2 . На підставі цього заповіту 24 травня 2021 року приватний нотаріус Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельський Ю.П. видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстроване в реєстрі за №1037) та зареєстрував право власності відповідачки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення державного реєстратора 58314452).
Заповіт ОСОБА_5 складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і є нікчемним, оскільки ОСОБА_6 як посадова особа органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку не була наділена повноваженнями на вчинення нотаріальних дій і не вправі була посвідчувати цей заповіт. Оскільки ОСОБА_2 не мала права на спадкування земельної ділянки, то одержане нею свідоцтво про право на спадщину є недійсним, а запис про державну реєстрацію її права власності на нерухоме майно підлягає скасуванню.
За таких обставин ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1037, видане 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю.П. на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку, та скасувати запис проведеної 24 травня 2021 року державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року позов задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Шмигельським Ю.П. на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку.
Скасовано запис проведеної 24 травня 2021 року державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2021 року.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 270 грн у відшкодування сплаченого судового збору. 
Суд керувався тим, що заповіт ОСОБА_5 посвідчено секретарем колишньої Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області ради ОСОБА_6 , яка не мала права на вчинення нотаріальних дій. У зв`язку з цим одержане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід визнати недійсним, а запис про державну реєстрацію її права власності на земельну ділянку – скасувати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_6 обіймала посаду секретаря Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та за відсутності сільського голови вправі була вчиняти нотаріальні дії. Недійсність (нікчемність) заповіту ОСОБА_5 не доведена належними та допустимими доказами, внаслідок чого підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 і скасування запису про державну реєстрацію права власності відповідачки на земельну ділянку відсутні. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_4 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.        Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №116686 від 15 грудня 2006 року ОСОБА_5 належала земельна ділянка.
21 лютого 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем колишньої Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Шевчук О.В., яким земельну ділянку заповіла ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини сторони подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 
24 травня 2021 року приватний нотаріус Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельський Ю.П. видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстроване в реєстрі за №1037) та зареєстрував право власності відповідачки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 42107838).

Застосовані норми права

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.  Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України слідує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.  Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.  Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
В силу п.п. 5 п. «б» ч. 1 ст. 38 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення спірних відносин) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних).
Із положень п. 1.2 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року №3306/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036) слідує, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.
Як передбачено ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.
В односторонньому правочині до виникнення цивільних прав і обов`язків призводить волевиявлення однієї особи.
Заповітом є особисте розпорядження особи, яким визначається порядок переходу прав та обов`язків (спадщини) до певних осіб на випадок смерті заповідача.
За своєю правовою природою заповіт відноситься до односторонніх правочинів, у зв`язку з чим він має відповідати не лише спеціальним вимогам закону, якими регулюються відносини спадкування, а й усім загальним вимогам, які висуваються законом до правочинів.
Заповіт складається у письмовій формі, має бути підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, в тому числі посадовою особою органу місцевого самоврядування, на яку відповідним рішенням органу місцевого самоврядування покладено вчинення нотаріальних дій.
Отже, заповіт, який посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка не має відповідних повноважень на вчинення нотаріальних дій, є нікчемним.
Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців).
Спадкоємець, який прийняв спадщину в установленому порядку, вправі одержати свідоцтво про право на спадщину. Таке свідоцтво визнається судом недійсним, якщо воно одержане особою на підставі нікчемного заповіту.
Зібрані докази вказують на те, що рішенням Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 22 серпня 2012 року №3 (а.с. 18) ОСОБА_6 обрана секретарем цієї ради.
21 лютого 2013 року ОСОБА_6 посвідчила заповіт ОСОБА_5 у приміщенні ради.
Згідно довідок Архівного відділу №2 Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 грудня 2021 року №06/14/389/2021 і від 4 січня 2022 року №06/14/16/2022 (а.с.70, 96): у протоколах засідання виконавчого комітету Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за 2010-2013 роки відсутні відомості про наділення повноваженнями (призначення відповідальної особи) на вчинення нотаріальних дій; в розпорядженнях сільського голови Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за 2012-2013 роки відсутні відомості про затвердження посадової інструкції секретаря виконавчого комітету ради; справа «Посадові інструкції працівників Великопузирківської сільської ради» до архівного відділу не передавалася.
Із довідки Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 10 січня 2022 року №19 (а.с. 100) слідує, що рішення виконавчого комітету Великопузирківської сільської ради Ізяславського району про покладення на секретаря виконавчого комітету ради ОСОБА_6 обов`язків із вчинення нотаріальних дій на території Великопузирківської сільської ради у період з 22 серпня 2012 року по 31 грудня 2013 року Сахновецькій сільській раді як правонаступнику не передавалися.
Отже у секретаря колишньої Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Шевчук О.В. були відсутні повноваження на посвідчення 21 лютого 2013 року заповіту ОСОБА_5 , а посвідчивши вказаний заповіт ОСОБА_6 вчинила дію, яка не входила до її посадових обов`язків секретаря ради. У зв`язку з цим заповіт ОСОБА_5 складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і є нікчемним.
Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що одержане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід визнати недійсним, а державна реєстрація її права власності на земельну ділянку підлягає скасуванню.
Посилання ОСОБА_2 на недоведеність позовних вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 травня 2022 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Демчук П.В.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 39