ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/442/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №699/525/20 Категорія: 310000000 	Літвінова Г. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       12 травня 2022 року          м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

	Новікова О.М.,	
  	Вініченка Б.Б., Сіренка Ю.В.,	
за участю секретаря	Чуйко А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та апеляційну скаргу державного підприємства «СЕТАМ» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2021 року (повний текст судового рішення виготовлено 29 жовтня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ДП «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа: АТ КБ "ПриватБанк", про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акта проведення електронних торгів, –
в с т а н о в и в :

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його такими обставинами.
20.07.2007 між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (наразі – АТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір, який забезпечено договором іпотеки від 20.07.2007, укладеним між тими ж сторонами.
Предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 16.11.2017 вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 115 462,79 доларів США, що за курсом НБУ складало 2 999 723,28 грн. На підставі вказаного виконавчого напису у січні 2018 року було відкрито виконавче провадження № 55522398. У жовтні 2018 року вказане виконавче провадження було об`єднане у зведене виконавче провадження № 57552498, у якому стягнення здійснювалося за іншими двома виконавчими листами та вищевказаним виконавчим написом нотаріуса. 
У межах цього об`єднаного провадження було накладено арешт на майно боржника (позивача), а саме на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
У виконавчому провадженні була проведена оцінка арештованого майна та призначені електронні торги щодо реалізації цього майна.
Перші та другі електронні торги не відбулися.
Треті електронні торги відбулися 09.06.2020. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №484121 від 09.06.2020 та акту про проведені електронні торги від 22.06.2020 проведено електронні торги арештованого майна, а саме: будинка з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , переможцем яких став ОСОБА_2 .
Позивач вважає електронні торги такими, що проведені з порушенням закону.
Зокрема електронні торги порушують вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 1 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна (далі – Порядку): звіт про проведення оцінки майна був затверджений 29.11.2019, а електронні торги відбулись 09.06.2020, тобто після спливу шести місяців з дня підписання звіту про оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності.
Всупереч п. 2 розділу 7 та п. 6 розділу 10 Порядку позивач не отримував ні протоколу проведення електронних торгів, ні акту про проведені електронні торги.
Оскільки арештований та проданий житловий будинок є його єдиним житлом та цей будинок був наданий як забезпечення кредиту в іноземній валюті, тому електронні торги проведені з порушенням приписів закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Позивача не було повідомлено про проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна, що позбавило його права бути обізнаним про торги, стежити за їх проведенням та брати у них участь.
Посилаючись на такі доводи, позивач просив:
- визнати електронні торги за лотом № 421292 з реалізації будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 92,3 м.кв., які були оформлені протоколом № 484121 про проведення електронних торгів – недійсними;
- скасувати протокол електронних торгів № 484121 від 09.06.2020, виданий Державним підприємством «CETAM»;
- скасувати акт начальника відділу Корсунь-Шевченківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Гаврасієнка Олександра Олександровича про проведені електронні торги від 22.06.2020.
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2021 року позов задоволено повністю відповідно до заявлених вимог.
Таке рішення суд мотивував тим, що в даному випадку відчуження належного позивачу домоволодіння не узгоджується із положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що в свою чергу є підставою для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним згідно з ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідачі не спростували твердження позивача про те, що позивач не отримував жодного повідомлення як про арешт майна, так і про проведення його реалізації. Належних доказів на спростування цих тверджень матеріали справи не містять, з огляду на що суд дійшов висновку, що позивач фактично був позбавлений права взяти участь в електронних торгах з приводу реалізації належного йому домоволодіння.
Ураховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого у тому числі у зведеному виконавчому провадженні було проведено примусовий продаж домоволодіння на оспорюваних позивачем електронних торгах, визнаний судовим рішенням таким, що не підлягає виконанню, зазначене суд визнав підставою для визнання недійсними електронних торгів від 09.06.2020, протоколу про їх проведення від 09.06.2020 № 484121, Акту про проведені електронні торги від 22.06.2020 як таких, що порушують майнові права позивача.
З вказаним рішенням не погодились АТ КБ «ПриватБанк» та ДП «Сетам», які оскаржили його в апеляційному порядку.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2011 року у справі №2-244/11 звернуто стягнення на передане іпотекодавцем ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 92,3 м.кв, на загальну суму боргу 46 989,95 дол. США. Цим же судовим рішенням ухвалено виселити ОСОБА_1 з указаного житлового будинку та провести реалізацію житлового будинку з початковою ціною для реалізації 191 000 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої нормами Закону України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
Договір іпотеки є дійсним, не оспорювався, тому перешкоди для реалізації предмета іпотеки відсутні.
Так як рішенням, яке набрало законної сили, ухвалено провести реалізацію предмета іпотеки, а також яким виселено позивача, останній фактично втратив право власності за рішенням суду. 
Звернення ОСОБА_1 з даним позовом є способом уникнення його від виконання як рішення суду, так і взятих на себе зобов`язань щодо повернення боргу за кредитом.
Посилаючись на такі аргументи, АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги ДП «Сетам» зводяться до того, що суд дійшов неправильного висновку про наявність підстав для скасування електронних торгів. Так, однією з підстав такого рішення суд зазначив те, що позивач не отримував повідомлення про початок торгів, а відповідачі таке посилання позивача не спростували. Однак, суд не врахував, що повідомлення про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів ДП «Сетам» здійснює шляхом направлення простого поштового відправлення, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом. 
З приводу посилання суду на наявність судового рішення про визнання виконавчого напису недійсним, то ДП «Сетам» зазначає, що цим рішенням визнано недійсним лише виконавчий напис, який входив до зведеного виконавчого провадження. Загальна сума боргу за цим зведеним провадженням по виконавчим документам, які не скасовані, становить 425 978,79 грн. Тоді як ціна, за якою продано арештоване майно, становить 187 320,00 грн., що значно менше, ніж сума боргу. А отже, визнання судовим рішенням виконавчого напису в межах зведеного виконавчого провадження не відіграє ролі для вирішення даного спору.
Тимчасовий мораторій на примусове звернення стягнення нерухомого майна не застосовується у випадках, якщо таке нерухоме майно не використовується як місце постійного проживання позивача. Позивач не підтвердив, що іпотечне майно є постійним та єдиним місцем проживання позивача.
Дії виконавця щодо передачі на реалізацію майна, на яке поширюється мораторій на стягнення майна, наданого в забезпечення в іноземній валюті, мають самостійний спосіб оскарження та не є підставою для визнання електронних торгів недійсними.
На підставі таких доводів, ДП «Сетам» просить задовольнити свою апеляційну скаргу, рішення у справі скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову – відмовити.
ОСОБА_1 подав відзиви на обидві апеляційні скарги.
З підстав, аналогічних доводам, викладених у позові, ОСОБА_1 вважає свої вимоги обґрунтованими, апеляційні скарги – безпідставними, у зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити, рішення суду вважає законним, яке просить залишити без змін.
Додатково звертає увагу на те, що виконавчого провадження з виконання рішення судового рішення про звернення стягнення на іпотечне майно та виселення ОСОБА_1 з предмета іпотеки немає. А електронні торги проведені в межах іншого зведеного виконавчого провадження. А тому посилання АТ КБ «ПриватБанк» у своїй апеляційній скарзі на рішення про виселення є недоречним. 
Що стосується заперечень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу ДП «Сетам», то вони зводяться до аргументів щодо порушення процедури проведення електронних торгів. Крім тверджень, подібних до позовних, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції досліджувались докази про те, що іншого житла, крім іпотечного у позивача немає (зокрема, паспорт з відміткою про реєстрацію місця проживання, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи встановлено наступне.
20.07.2007 між позивачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № CSK0GA00000188 (а.с. 21-23).
Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено договором іпотеки № CSK0GA00000188 від 20.07.2007, за яким позичальник передав в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).
16.11.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №11533 про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк за кредитним договором від 20.07.2007 № CSK0GA00000188 грошових коштів у сумі 115462,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 2999723,28 грн. Указана заборгованість складалась з наступного: 28375,17 доларів США – заборгованість за тілом кредиту; 47727,62 доларів США – заборгованість за відсотками; 6360,00 доларів США – заборгованість з комісії; 33000,00 доларів США – заборгованість з пені. Стягнення здійснено за період з 20.07.2007 до 07.09.2017 (а.с. 30).
12.01.2018 відкрито виконавче провадження № 55522398 з виконання виконавчого напису № 11533 (а.с. 28-29).
29.10.2018 виконавчі провадження № 55522398, № 56056480, № 57511447 об`єднані у зведене виконавче провадження №57552498 (а.с. 31-32, 94).
У заявці Корсунь-Шевченківського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області на реалізацію арештованого майна від 28.01.2020 вказано, що на виконанні в Корсунь-Шевченківському РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться зведене виконавче провадження за АСВП №57552498 від 29.10.2018 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до складу якого входять три виконавчих провадження:
- виконавче провадження № 57511447 за виконавчим листом № 2-519 від 06.10.2009 за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 53348,49 грн;
- виконавче провадження № 56056480 за виконавчим листом № 2-244/11/68 від 03.02.2012 за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 372630,30 грн;
- виконавче провадження № 55522398 за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. № 11533 від 16.11.2017 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» у розмірі 3001523,28 грн (а.с. 94-96).
З цієї же заявки вбачається, що арештованим майном є будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Стартова вартість майна без ПДВ складає 267600,00 грн.
З висновку про вартість, виконаного оцінювачем ОСОБА_3 на дату оцінки 28.11.2019, вбачається, що ринкова вартість спірного домоволодіння становить 267600,00 грн без врахування ПДВ (а.с. 97).
За вказаною заявкою на реалізацію арештованого майна ДП «СЕТАМ» зареєструвало лот № 406250 та призначило електронні торги на 10.03.2020, які не відбулися (а.с. 100).
Лот № 406250 було уцінено, призначено повторні електронні торги за лотом № 413400 на 24.04.2020 (а.с. 99), які також не відбулися.
Лот № 413400 було знову уцінено, призначено повторні електронні торги за лотом № 421292 на 09.06.2020 (а.с. 98).
В матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачу (боржнику) повідомлення про призначення електронних торгів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що неналежне повідомлення боржника про ініціювання примусового продажу заставного майна позбавило його права взяти участь в торгах.
Торги відбулися 09.06.2020, оформлені протоколом № 484121. Переможцем торгів визначено ОСОБА_2 (а.с. 24-25).
На підставі протоколу після здійснення переможцем розрахунку, начальником відділу Корсунь-Шевченківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) 22.06.2020 було складено Акт про проведені електронні торги (а.с. 26).
27.04.2021 рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі № 699/596/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 11533, вчинений 16.11.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № CSK0GA00000188 від 20.07.2007 за період з 20.07.2007 до 07.09.2017 грошових коштів в загальному розмірі 115462,79 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день вчинення виконавчого напису складало 2999723,28 грн.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.04.2021 у справі № 699/596/20 не оскаржувалось та набрало законної сили.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відчуження належного позивачу домоволодіння не узгоджується із положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірне домоволодіння є єдиним місцем проживання позивача, іншого житла він не має. Твердження позивача про те, що він не отримував жодного повідомлення про проведення реалізації його майна, відповідачі не спростували. Іпотечне майно продано на підставі звіту, який на момент продажу вже втратив свою силу. Крім того, в ході розгляду справи, виконавчий напис, який входив до зведеного виконавчого провадження, було визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому суд дійшов висновку про те, що при проведенні електронних торгів порушено майнові права позивача, що є підставою для визнання їх недійсними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками лише частково, з огляду на таке.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі – Порядок реалізації арештованого майна), який був чинним на час проведення електронних торгів.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом ст.ст. 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».
Примусова реалізація заставного майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю дій і правовідносин, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень, і особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до закону.
Частинами 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
Порядком реалізації арештованого майна визначено, що електронні торги – це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця – учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів – це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).
Частиною 4 ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України.
Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.
Так колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ДП «Сетам» про те, що на момент продажу іпотечного майна строк дії звіту про оцінку цього майна не закінчився.
Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).
Встановлено, що звіт про оцінку вартості іпотечного майна складено 29.11.2019, дата оцінки – 28.11.2019, результат оцінки актуальний протягом 6 місяців з дати оцінки, тобто до 29.05.2020 (а.с. 97).
Датою перших електронних торгів призначено на 10.03.2020, повторні електронні торги призначено на 24.04.2020, іпотечне майно продано на електронних торгах, призначених втретє на 09.06.2020 (а.с. 98-100).
Отже, використанням звіту про оцінку, строк дії якого сплив під час проведення торгів на впливає на законність електронних торгів.
Також непереконливими є доводи районного суду про те, що підставою незаконності електронних торгів є визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, який входив до зведеного виконавчого провадження, в межах якого проведено примусовий продаж майна на оспорюваних позивачем електронних торгах.
Загальна сума боргу за цим зведеним провадженням, які відкриті на підставі виконавчих листів, які не скасовані, становить 425 978,79 грн. Тоді як ціна, за якою продано арештоване майно, становить 187 320,00 грн., що значно менше, ніж сума боргу. А отже, визнання судовим рішенням виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, в межах зведеного виконавчого провадження не відіграє ролі для вирішення даного спору.
Крім того не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними не повідомлення боржника про їх проведення та про результати проведення.
Аналіз змісту Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 дає підстави для висновку про те, що на організатора торгів ( в даному випадку ДП «Сетам») не покладається обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг торгів, а також пересвідчуватися в отриманні таких повідомлень боржником.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає слушними аргументи позову та рішення районного суду в частині того,що іпотечне майно підпадає під дію мораторію.
Так, встановлено, що кредитний договір між позивачем ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2007 надано в доларах США на споживчі цілі (а.с. 21-23). 
Вказаний договір забезпечено іпотекою, предмет іпотечного договору: житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 92,3 кв.м.
07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який був чинний на момент проведення електронних торгів), згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами – резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,0 кв. м для квартири та 250,0 кв. м для житлового будинку;
2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).
Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).
Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Таким чином, іпотечне майно, яким забезпечено зобов`язання за споживчим кредитом, наданим ОСОБА_1 в іноземній валюті, підпадатиме під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» за умови доведення, що у власності позичальника іншого нерухомого майна у власності немає та це житло є постійним місцем його проживання.
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що у позивача ОСОБА_1 іншого житла, крім заставного, немає.
Також в паспорті позивача містить відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Вказана інформація додатково підтверджується інформацією з домової книги про прописку громадян, проживаючих в домі АДРЕСА_1 .
Визначальним для висновку апеляційного суду про те, що позивач продовжує проживати за адресою АДРЕСА_1 , є той факт, що позивач протягом судового розгляду справи (2020 – 2022 роки) отримував кореспонденцію, направлену судом, за адресою свого фактичного проживання, зазначеною позивачем у позові, а саме: АДРЕСА_1 . 
Водночас апеляційний суд враховує наявність судового рішення про виселення ОСОБА_1 з житла, переданого в іпотеку (рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі №2-2744/11, яке набрало чинності 03.10.2011, та яке перебувало на виконанні в межах виконавчого провадження від 31.10.2012 №34988104 (а.с. 62), а також актів державного виконавця від 10.04.2020, від 05.06.2020 про те, що боржник за вказаною адресою не проживає, оскільки виселений на підставі рішення суду.
Однак, колегія суддів переконана, що сама по собі наявність судового рішення про виселення з житла не є підтвердженням фактичного непроживання у цьому житлі, а висновок про непроживання повинен бути зроблений з урахуванням усіх доказів, наявних у справі.
З огляду на викладене, враховуючи, що у позивача іншого житла у власності немає, іпотечне майно продовжує ним використовуватись як місце постійного проживання, слід дійти висновку про те, що іпотечне майно, яким забезпечено зобов`язання за споживчим кредитом, наданим ОСОБА_1 в іноземній валюті, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким тимчасово заборонено примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки.
А тому, проведення прилюдних торгів з примусового продажу майна, яке на момент їх проведення підпадало під мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є підставою для визнання таких торгів недійсними.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів робить приходить до висновку, що суд першої інстанції хоча і дійшов хибних висновків по іншим, приведеним вище підставам незаконності торгів, у підсумку дійшов вірного висновку про порушення прав позивача проведеними торгами з продажу предмета іпотеки, який є постійним та єдиним місцем його проживання.
Доводи обох апеляційних скарг не спростували такий висновок суду, а тому у їх задоволенні належить відмовити. Судові витрати залишаються за особами, які подали апеляційні скарги.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та апеляційну скаргу державного підприємства «СЕТАМ» залишити без задоволення.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.
Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2022 року.

Судді