ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/44138/21                                  Головуючий у 1 інстанції - Мальцев Д.О.                                                                                          Суддя-доповідач - Василенко Я.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря          Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати постанови № 2284, 2285, 2286, 2287, 2288, 2289, 2290, 2291, 2292, 2293, 2294, 2295, 2296 про накладення адміністративного стягнення, винесені 27.09.2021 адміністративною комісією Київської міської державної адміністрації відносно ОСОБА_1 , та закрити відповідні справи про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що причини пропуску строку звернення до суду, які зазначені позивачем є неповажними, а тому позовна заява підлягає поверненню відповідно до ст. 169 КАС України.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позивач ще 07.10.2021 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про скасування вказаних постанов, однак ухвалою цього суду від 11.10.2021 у справі № 761/36232/21 позов було залишено без руху, а 23.11.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позов повернуто позивачу. Апелянт вказує, що ознайомився із вказаною ухвалою суду на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 09.12.2021, а тому строк для подачі повторного позову пропущений позивачем з поважних причин. Апелянт також вказує, що подача повторного позову лише 09.12.2021 викликана тим, що суд першої інстанції у справі № 761/36232/21 протягом усього часу вирішував питання щодо розміру суми судового збору, який має бути сплачений за подачу позову у даній справі.
Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161, 172 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.
Відповідно до ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;
4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;
10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;
11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
З матеріалів справи вбачається, що в своєму позові ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду, в якому він зазначив, що останнім пропущений строк з поважних причин, а саме через те, що з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2021 у справі № 761/36232/21, якою було повернуто первинний позов ОСОБА_1 , він ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень - 09.12.2021, а тому строк для подачі повторного позову пропущений позивачем з поважних причин. Також позивач вказував, що подача повторного позову лише 09.12.2021 викликана тим, що суд першої інстанції у справі № 761/36232/21 протягом усього часу вирішував питання щодо розміру суми судового збору, який має бути сплачений за подачу позову у даній справі, у зв`язку з чим позивач просив суд першої інстанції визнати поважними причини пропуску та поновити строк звернення до суду.
Розглянувши дану заяву, суд першої інстанції зазначив, що до заяви про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач не надав доказів на підтвердження такого пропуску, а тому вказані в ній підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду судом визнаються неповажними. Також, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на ту обставину, що повторна подача позову 09.12.2021 викликана тим, що суд першої інстанції у справі № 761/36232/21 протягом усього часу вирішував питання щодо розміру суми судового збору, який має бути сплачений за подачу позову у даній справі, оскільки, як вбачається зі змісту ухвал суду, позов було залишено без руху саме з підстав несплати судового збору у розмірі, визначеному чинним законодавством. Жодних інших дій, пов`язаних з питанням визначення розміру судового збору судом не вчинялось. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що по суті клопотання позивача про поновлення строку фактично зводиться до заперечення визначеного в ухвалі суду від 11.10.2021 розміру судового збору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані підстави пропуску строку звернення до суду не є поважними. Більше того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не був позбавлений звернутись до суду апеляційної інстанції про оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2021 у справі № 761/36232/21 про повернення позову позивачу. В той же час, позивач вирішив звернутись з новим аналогічним позовом, в якому пропущені строки звернення до суду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Частиною 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Із зазначених норм вбачається, що суд першої інстанції повинен був у порядку, передбаченому ст. 123 КАС України, залишити позовну заяву без руху, надаючи позивачу можливість усунути недоліки протягом 10 днів, а саме подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та/або вказати інші підстави для поновлення строку. Однак, судом першої інстанції цього зроблено не було.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Апелянт надав до суду докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2021 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                            
Судді:                                                                                 Ганечко О.М. 

                                                                                          Кузьменко В.В.