У Х В А Л А
09 червня 2022 року
м. Київ
Справа № 201/10234/20
Провадження № 14-77цс 21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Сімоненко В. М.,
суддів: Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., 
Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Золотнікова О. С.,  Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., 
Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,
ознайомилася із заявами ОСОБА_1 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду в справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року у складі судді Демидової С. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 
2021 року
УСТАНОВИЛА:
1.            У жовтні 2020 року ОСОБА_1 на підставі Закону України від 01 грудня 
1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) звернувся до суду із заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним арештом, у розмірі 1 500 000,00 грн.
2.            Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 
2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завдану незаконним арештом 29 липня 2010 року визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви.
3.            Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
4.            Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року справу передано для розгляду Великій Палаті Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною четвертою статті 403 та пункту 7 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
5.            02 лютого 2022 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову 
(далі - постанова), згідно з якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 
17 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 01 березня 2021 року залишила без змін. 
6.            31 травня 2022 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява, в якій заявник просить: «відвести весь складу Великої Палати Верховного Суду за виключенням суддів, які виклали окрему думку на постанову від 08 лютого 
2022 року, у розгляді заяви про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року».
7.            01 червня 2022 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій він заявляє: «відвід від участі у розгляді заяви про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року судді Сімоненко В. М., оскільки вважає, що вона виявила пряму заінтересованість у результаті розгляду справи та порушила присягу судді».
8.            Перевіривши зміст заяв ОСОБА_1 , Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
9.            Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1)                 він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2)                 він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3)                 він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4)                 було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5)                 є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
10.        Однак при цьому частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставами для відводу.
11.        Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».
12.        Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
13.        Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
14.        Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
15.        Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.
16.        Зміст поданих заяв про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду фактично зводиться до незгоди ОСОБА_1 із постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року, що в силу вимог 
статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. 
17.        Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у задоволенні заяв про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
Керуючись статтями 36, 40, ЦПК України
УХВАЛИЛА:
1.            У задоволенні заяв  ОСОБА_1 про відвід суддів Великої Палати Верховного Суду в справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року у складі судді Демидової С. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 
2021 року - відмовити.
2.            Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не    підлягає. 

Суддя-доповідач:                                                                    В. М. Сімоненко
 
Судді                             В. В. Британчук                                    Г. Р. Крет 
Ю. Л. Власов                                       Л. М. Лобойко 
І. В. Григор`єва                                    К. М. Пільков 
М. І. Гриців                                          О. Б. Прокопенко 
Д. А. Гудима                                        Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                      О. М. Ситнік
І. В. Желєзний                            І. В. Ткач
О. С. Золотніков                                   О. С. Ткачук
Л. Й. Катеринчук                                 С. П.  Штелик