Дата документу 10.06.2022 Справа № 332/4916/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №332/4916/21        Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1334/22        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» червня 2022 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22989 від 20 серпня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості за заявою № 99645463 від 04 вересня 2012 року про відкриття рахунку в розмірі 12742,12 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що справа підлягає розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя за місцем проживання боржника, просила скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Направляючи справу до Голосіївського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та приватний виконавець, де виконується виконавчий напис нотаріуса, зареєстровані за межами територіальної юрисдикції Заводського районного суду м. Запоріжжя, відомості щодо місця роботи позивача відсутні, до позовної заяви не долучено доказів щодо здійснення виконавчих дій у Заводському районі м. Запоріжжя.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 20 серпня 2021 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22989, про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №99645463 від 04 вересня 2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 11642,12 грн., плата за вчинення виконавчого напису 1100 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 05 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67403380 з виконання виконавчого напису №22989, виданого 20 серпня 2021 року.

05 листопада 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва накладено арешт на грошові кошти боржника.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача АТ «Банк Форвард» є: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

Виконавчий напис №22989, виданий 20 серпня 2021 року, який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 67403380 (а.с. 19).

ОСОБА_1 зазначає, що підсудність справи нею визначена за місцем виконання виконавчого напису - місцем її проживання.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування або за місцем знаходженням його майна.

Згідно з відміткою у паспорті позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта (а.с.15 зворот).

В матеріалах справи відсутні жодні докази щодо проживання позивача за іншою адресою.

Отже, місцем виконання виконавчого напису в цій справі є вищезазначене місце проживання боржника ОСОБА_1 , що територіально відноситься до Заводського району м. Запоріжжя.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо непідсудності справи Голосіївському районному суду м. Києва.

За таких обставин, постановлена ухвала суду у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2022 року у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 10 червня 2022 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова