ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року                                                                                        м.Дніпро         
Справа №  908/2694/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)
суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф. 
секретар судового засідання: Михайлова К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 (прийняту суддею Юлдашевим Ю.Ю., повне судове рішення складено 18.02.2022) у справі №908/2694/20
Кредитори – 1/ Комунальне підприємство “Облводоканал” Запорізької обласної ради 
2/ Головне управління ДПС у Запорізькій області 
3/ Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України 
Боржник – Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області 
Заявник – ліквідатор Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродін О.М.
Відповідачі: 1/ Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області 
2/ Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області           

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст заявлених  вимог.

В межах цієї справи про банкрутство Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду 29.10.2021 надійшла заява ліквідатора  Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродіна О.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника - Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, в якій з урахуванням уточненої заяви ліквідатор просить стягнути солідарно з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області  грошові кошти у розмірі 9    399732,31 грн; стягнути солідарно з Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області грошові кошти у розмірі 9    399    732,31 грн шляхом їх безспірного списання з казначейських рахунків Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
2.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у цій справі, заяву ліквідатора Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродіна Олексія Михайловича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області та Виконачвий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області – задоволено; стягнуто солідарно з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області грошові кошти у розмірі 9    399 732,31 грн; стягнуто солідарно з Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області грошові кошти у розмірі 9    399    732,31 грн шляхом їх безспірного списання з казначейських рахунків Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, як власник і засновник боржника, та Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як орган управління майном боржника, приймали рішення, що мали на меті передати майнові активи боржника іншій юридичній особі для того, аби після відкриття справи про банкрутство на такі майнові активи не було би звернуто стягнення для задоволення вимог кредиторів, при цьому створивши умови, за яких боржник став неплатоспроможним та визнаний банкрутом.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Спеціалізованого комунального підприємства “Конка“ Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області арбітражного керуючого Забродіна О.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника-банкрута відмовити.
4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідач не вчиняв умисних винних дій або бездіяльності, які призвели до банкрутства боржника. Відповідачем протягом 2019-2021 років вчинялись дії, що направлені на проведення заходів з встановлення безоблікових споживачів, здійснення ліквідації джерел безоблікового водокористування та розкрадання питної води, зобов`язання керівника СКП “Конка“ на здійснення звернення до суду щодо стягнення заборгованості, зобов`язання продовження активно проводити роботу по укладанню договорів з населенням, встановлення засобів обліку питної води на межах Новоолександрівської ОТГ.
Апелянт вказує, що ситуація, яка склалась із зростанням боргу, не виникла за звичайних обставин, де суб`єктами виконання зобов`язань виступає лише дві сторони і відповідно вжиття заходів впливу, що притаманні для такого виду відносин, а саме притримання, штрафні санкції за невиконання зобов`язань тощо.
За доводами скаржника, заявник обмежується лише обвинуваченнями відповідача 1, без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між зазначеною першим начебто бездіяльністю та доведенням СКП “Конка“ до банкрутства, а саме наскільки обґрунтованими та можливими до застосування були б визначені ним дії та яку саме роль в цій ситуації відіграє відповідач1, оскільки орган місцевого самоврядування не може собою підміняти унітарне комунальне підприємство.
Наявність обставин, що зазначаються заявником апелянтом відхиляються, з огляду на їх безпідставність, оскільки твердження Заявника є звинуваченнями, що не доводяться відповідними доказами, а саме яким чином Заявником встановлено, що господарська діяльність СКП “Конка“ не велась, обов`язкові до виконання вказівки директору СКП “Конка“ надавались, докази чого було надано до суду разом із відзивом. Твердження Заявника щодо вилучення екскаватора із господарського відання СКП “Конка“ саме напередодні порушення справи про банкрутство є бездоказовим.
Також апелянтом відхиляється наявність обставин, що зазначаються заявником, оскільки знову ж таки, наводяться лише загальні обвинувачення, без визначення яким саме чином повинен діяти засновник, що саме головне саме за відсутності таких дій з боку Відповідача1 СКП “Конка“  було доведено до банкрутства.
Крім того, на думку скаржника, відповідач 1 та Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області не можуть нести солідарну відповідальність.
Апелянт вказує, що сума боргу стягнута за рішенням суду, а саме 9 399 732,31 виникла не до початку процедури банкротства, а в різні періоди, в т.ч. в період коли відповідачі не мали впливу на боржника в зв`язку з початком процедури банкрутства та призначення арбітражного керуючого.
Тобто з відповідачів стягнуто борг, який виник за період діяльності арбітражного керуючого Забродіна Олексія Михайловича. При цьому відсутні будь які докази того, що Забродін О.М. звертався до Відповідачів з питаннями сприяння в ліквідації боргу та недопущення його збільшення. Більш того, ним самостійно прийнято рішення про продовження надання послуг споживачам що мають заборгованість, не мають приладів обліку та споживачам, що самостійно під`єдналися до системи водопостачання. Проте збитки завдані таким рішенням покладається не на осіб, що їх завдали - а на Відповідачів.
Крім того ліквідатор не звертався до сільської ради, як засновника з питанням фінансової допомоги для вчинення дій для припинення постачання води до споживачів, які самовільно під`єдналися до системи.
Апелянт зауважує, що послуги з водопостачання надаються великій кількості індивідуальних споживачів. 
Згідно ч. 1 ст. 61. «Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.»
Проте, вказаний обов`язок ліквідатор не виконав, а “переклав відповідальність на плечі“ відповідачів. Ліквідатором не розпочато процедуру стягнення в судовому порядку заборгованості.
5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство “Облводоканал” Запорізької обласної ради вказує, що скаржник не спростував доводи розпорядника майна щодо доведення підприємства до банкрута. Натомість, його поведінка була недобросовісною, ухиляючись від надання документів він намагався скрити реальний стан справ на підвідомчому підприємстві та шкодив інтересам кредиторів у справі.
Щодо придбаного майна  за рішенням засновника комунальне підприємство вказує, що майно, яке передавалося засновником на користь СКП “Конка“ на праві господарського відання не може бути потенційно включено до ліквідаційної маси, і відчужене в процедурі банкрутства з метою задоволення вимог кредиторів. Відтак, право господарського відання є найбільш обмеженим правовим титулом, похідним від права власності, який обмежується не тільки законом та статутом, але й власником майна.
За доводами скаржника, з огляду на викладене вище, здійснення господарської діяльності комунальним комерційним підприємством, на основі матеріальної бази, яка не є його власністю та не включається до ліквідаційної маси  в разі банкрутства такого підприємства, зумовлює для виконавця необхідність регулювання спірних правовідносин у такий спосіб, який би дозволив захистити інтереси можливих кредиторів суб`єкта господарської діяльності.
На думку комунального підприємства, законодавець покладає субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємства на засновника відповідно до приписів Господарського кодексу України.
Щодо посилання апелянта на те, що арбітражним керуючим не вжиті дії щодо стягнення дебіторської заборгованості з споживачів для погашення заборгованості перед кредиторами, комунальне підприємство вказує, що службові особи боржника не організували належну договірну роботу зі споживачами, що унеможливлює визначення обсягу відповідальності, прав та обов`язків сторін, службовими особами боржника неякісно вівся бухгалтерський облік та претензійно-правова робота, що в свою чергу, унеможливлює підтвердження заборгованості бухгалтерськими документами.

Арбітражний керуючий Забродін О.М. згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В обґрунтування відзиву зазначає, що об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства до яких належить, в тому рахунку (але не виключно), звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності.
Тож очевидно, що у практиці під час розгляду вимог про покладення субсидіарної відповідальності досить часто можуть виникати питання надання оцінки такому звіту як доказу доведення боржника до банкрутства, у т.ч. чи є визначальною наявність/відсутність такого висновку під час з`ясування відповідних обставин.
Розпорядженням сільського голови №12 Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 26.01.2021 вирішено створити комісію для визначення наявності документів СКП «Конка» за адресою: с. Григорівка, вул. Радісна, буд. 44, до якої включено арбітражного керуючого Забродіна О.М. як розпорядника майна.
29.01.2021 року при обстеженні нежитлового приміщення за адресою: с. Григорівка, вул. Радісна, буд. 44, встановлено, що керівні органи боржника у даному приміщенні відсутні. У нежитловому приміщенні розташовані адміністративні органи, зокрема, відділ поліції, Григорівська сільська рада, службові особи Новоолександрівської сільської ради. Керівні особи та інші працівники покинули СКП «Конка», господарська діяльність не ведеться. В офісному приміщенні СКП «Конка», документи знаходилися у невпорядкованому стані, розшифровки дебіторської заборгованості по кожному контрагенту відсутні, документи розкидані по приміщенню. Ключі від приміщення знаходились у посадових осіб Григорівська сільська рада, Новоолександрівської сільської ради. Зазначені твердження підтверджуються доданими до даної заяви фотознімками, актом від 29.01.2021.
16.11.2020 року розпорядником майна направлено засновнику СКП «Конка» Новоолександрівській сільській раді Запорізького району Запорізької області повідомлення-запит №02   01/02 з вимогою надати інформацію, документи зокрема, щодо майна, що перебуває у власності боржника, на праві господарського відання тощо.
26.11.2020          року розпорядником майна направлено засновнику СКП «Конка» Новоолександрівській сільській раді Запорізького району Запорізької області повідомлення-запит №02   01/02 від 25.11.2020 року повторно з вимогою надати інформацію, документи зокрема, щодо майна, що перебуває у власності боржника, на праві господарського відання.
Крім того, розпорядником майна засновнику СКП «Конка» Новоолександрівській сільській раді Запорізького району Запорізької області направлені запити №02-01/01 від 16.02.2020 року, №02-01/01 від 26.03.2021 року повторно про надання належним чином засвідчені копії рішень, розпоряджень тощо, про створення СКП Конка, формування статутного фонду, передачу майна та всі інші документи, які приймались органом місцевого самоврядування щодо СКП «Конка».
У зв`язку з ненаданням на зазначені запити відповідей, за клопотанням розпорядника майна Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.04.2021 року витребувано від Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70433, Запорізька область, Запорізький район, село Новоолександрівка, вул. Центральна, 60) належним чином засвідчені копії рішень, розпоряджень, тощо, які приймались органом місцевого самоврядування щодо формування статутного фонду СКП Конка Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, передачу майна боржника, вилучення від боржника майна; належним чином засвідчені копії рішень, прийнятих у 2021 році про виділення боржнику грошової допомоги.
Про наявність рішень про передачу СКП «Конка» майна в господарське відання вказує лист №02-24/216 від 11.03.2021 року Новоолександрівської сільської ради, в описовій частині якого сільський голова О. Корнієнко зазначив, що в господарське відання СКП «Конка» його Власником був переданий екскаватор, який СКП «Конка» використовувала у своїй діяльності. В 2020 році СКП «Конка» укладено з ТОВ «Іоліт-Плюс» договір надання послуг (підряду), за рахунок наданого в господарське відання екскаватор. Орієнтована сума укладеного договору складає 480 000,00 грн.
Крім того, ліквідатором встановлено, що рішенням №50 від 05.09.2019 року виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області вирішив придбати машину для збору, транспортування та складання відходів (багатофункціональний екскаватор), який напевно і був переданий в господарське відання СКП «Конка.
На думку арбітражного керуючого, такі дії вказують на приховування рішень, якими передавалось СКП «Конка» майно в господарське відання, а також рішень про вилучення майна з господарського відання від СКП «Конка» майна з метою уникнення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Арбітражний керуючий вказує, що відповідно до висновку щодо фінансового стану та про наявність ознак неплатоспроможності СКП «Конка» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, а також інвестиційної діяльності даного підприємства та його становища на ринках, встановлення ознак доведення до банкрутства чи фіктивного банкрутства, а також подальших перспектив розвитку підприємства:
-          службові особи СКП «Конка» не організували належну договірну роботу зі споживачами, що унеможливило визначення обсягу відповідальності, прав та обов`язків сторін, балансову належність засобів централізованого водопостачання та магістралей водопроводу.
-          службовими особами неякісно ведено бухгалтерський облік та претензійно - позовну роботу, внаслідок чого СКП «Конка» не змогла підтвердити свої претензії у суді та втрати водопостачання первинними бухгалтерськими документами, правильно обчислити такі втрати; здійснити інвентаризацію та розмежування між ОТГ та сільрадами інфраструктури водопостачання, визначити відповідальність суб`єктів договірних відносин за пошкодження майна, обов`язки зі здійснення ремонтних робіт на певних ділянках.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.09.2020 у справі № 908/1671/20 встановлено, що Управлінням східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області при виході на Підприємство встановлено відсутність в СКП «Конка» бухгалтерських облікових регістрів за період з 01.05.2019 по 31.08.2020; відсутність первинних документів актів виконаних робіт (рахунків) щодо надання фізичним особам послуг з водопостачання за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 року; відсутність звіту суб`єкта малого підприємництва (баланс, звіт, про фінансові результати) за 2019 рік; договору на водопостачання з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, що унеможливлює проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності СКП «Конка» за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 року. Також, зазначено про відсутність бухгалтерського обліку в СКП «Конка» та неможливість у зв`язку з цим проведення позапланової ревізії. Зазначені обставини і стали підставою для відмови в задоволені позову СКП «Конка» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про відшкодування збитків (майнової шкоди) в сумі 381 354,66 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2694/20 (908/1531/20) у задоволенні позову СКП «Конка» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ТОВ «Агрофірма «Нива» про стягнення заборгованості в сумі 2 825 174,57 грн. відмовлено повністю. Підставою для відмови в позові стала відсутність укладеного між СКП «Конка» та ТОВ «Агрофірма «Нива» договору на постачання питної води. Не надання доказів заподіяння шкоди, а також доказів, що підтверджують наявність складу цивільного правопорушення.
-          службовими особами СКП «Конка» не вжито належних заходів для контролю за використанням мереж водопостачання, їх опломбування, захисту та запобігання несанкціонованому забору води.
-          Новоолександрівська сільська рада будучи обізнаною в тому, що керівник та інші працівники покинули СКП «Конка», господарська діяльність не ведеться, не вжила належних заходів для припинення бездіяльності, а навпаки проявила також бездіяльність, що призвело до неплатоспроможності СКП «Конка».
-          за підсумками календарного 2019 року (в перший рік роботи) Підприємство мало чистий збиток за результатами господарської діяльності в розмірі 14,5 тис.грн., що свідчить про понадкритичну неплатоспроможність Підприємства на момент прийняття рішення про подальшу долю підприємства.
-          викладене дає підстави для висновків, що протягом періоду, який аналізується, наявні економічні ознаки доведення СКП «КОНКА» до банкрутства. Винними у цих діях є попередній керівник та засновник боржника Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області.
Також арбітражний керуючий зазначає, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області значиться засновником (учасником) КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» (70433, Запорізька обл., Запорізький р-н, село Новоолександрівка, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 60; код ЄДРПОУ 36900195).
КП «НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» наразі надає послуги з водопостачання замість СКП «Конка»
За доводами арбітражного керуючого, Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області замість того, щоб вживати заходи щодо погашення боргів СКП «Конка» заснувала нове комунальне підприємство, для надання послуг з водопостачання, яке за наданою КП «Водоканал» інформацією станом на 27.10.2021 року вже має заборгованість перед водоканалом за 07.2021р. - 2 315,68 грн., 08.2021р. - 175 729,13 грн., 09.2021р. - 132 505,45 грн.
Арбітражний керуючий вважає, що засновник боржника був обізнаний про незадовільний стан підприємства, неефективне управління ним з боку керівника, наявні проблеми щодо водопостачання населених пунктів, які розташовані в об`єднаній громаді. Однак ніяких дій з приводу вирішення цих проблем не здійснив, не змінив керівника боржника, не звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення керівником дій, що призвели до неплатоспроможності тощо.
Участь Новоолександрівської сільської ради у нарадах з питань розрахунків між КП «Облводоканал» ЗОР та СКП «Конка» без вжиття реальних дій щодо встановлення причин нарощування заборгованості та вчинення дій з поліпшення фінансового стану СКП «Конка», притягнення винних осіб до відповідальності підтверджує бездіяльність Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, оскільки остання обмежилась лише пасивними діями - прийняттям участі у нарадах.
Відтак, об' єктом правопорушення є права кредиторів на задоволення їх вимог до СКП «Конка» у справі про банкрутство №908/2694/20 за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.
За доводами арбітражного керуючого, наявні всі підстави для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями СКП «Конка» на його засновника (учасника) - НовоолексанДрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області та орган управління Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у розмірі 9 399 732,31 грн.
Щодо посилання апелянта на невірне застосування положень про загрозу неплатежеспроможності арбітражний керуючий вказує, що предметом розгляду даної справи є притягнення до субсидіарної відповідальності, яка за своєю юридичною природою, підставами притягнення, суб`єктами є відмінною від солідарної відповідальності.
Стосовно доводів апеляційної скарги про невжиття арбітражним керуючим жодних дій на стягнення дебіторської заборгованості з споживачів, арбітражний керуючий зазначає, що року розпорядником майна направлено засновнику СКП «Конка» Новоолександрівській сільській раді Запорізького району Запорізької області повідомлення-запит №02-01/02 з вимогою надати інформацію, документи зокрема, повний перелік дебіторів станом на 29.10.2020 (найменування кредиторів, юридична адреса, сума заборгованості, підстави виникнення заборгованості).
26.11.2020 розпорядником майна направлено засновнику СКП «Конка» Новоолександрівській сільській раді Запорізького району Запорізької області повідомлення-запит №02-01/02 від 25.11.2020 року повторно з вимогою надати інформацію, документи зокрема, повний перелік дебіторів станом на 29.10.2020 (найменування кредиторів, юридична адреса, сума заборгованості, підстави виникнення заборгованості.
Відповідь на зазначені запити розпорядник майна не отримав.
29.01.2021 року при обстеженні нежитлового приміщення за адресою: с. Григорівка, вул. Радісна, буд. 44, встановлено, що керівні органи боржника у даному приміщенні відсутні. У нежитловому приміщенні розташовані адміністративні органи, зокрема, відділ поліції, Григорівська сільська рада, службові особи Новоолександрівської сільської ради. Керівні особи та інші працівники покинули СКП «Конка», господарська діяльність не ведеться. В офісному приміщенні СКП «Конка», документи знаходилися у невпорядкованому стані, розшифровки дебіторської заборгованості по кожному контрагенту відсутні, документи розкидані по приміщенню. Ключі від приміщення знаходились у посадових осіб Григорівська сільська рада, Новоолександрівської сільської ради. Зазначені твердження підтверджуються доданими до даної заяви фотознімками, актом від 29.01.2021 року.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.09.2020 у справі № 908/1671/20 встановлено, що Управлінням східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області при виході на Підприємство встановлено відсутність в СКП «Конка» бухгалтерських облікових регістрів за період з 01.05.2019 по 31.08.2020; відсутність первинних документів актів виконаних робіт (рахунків) щодо надання фізичним особам послуг з водопостачання за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 року; відсутність звіту суб`єкта малого підприємництва (баланс, звіт, про фінансові результати) за 2019 рік; договору на водопостачання з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, що унеможливлює проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності СКП «Конка» за період з 01.05.2019 по 31.08.2020 року. Також, зазначено про відсутність бухгалтерського обліку в СКП «Конка» та неможливість у зв`язку з цим проведення позапланової ревізії. Зазначені обставини і стали підставою для відмови в задоволені позову СКП «Конка» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про відшкодування збитків (майнової шкоди) в сумі 381 354,66 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.12.2020 у справі №908/2694/20 (908/1531/20) у задоволенні позову СКП «Конка» Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ТОВ «Агрофірма «Нива» про стягнення заборгованості в сумі 2 825 174,57 грн. відмовлено повністю. Підставою для відмови в позові стала відсутність укладеного між СКП «Конка» та ТОВ «Агрофірма «Нива» договору на постачання питної води. Не надання доказів заподіяння шкоди, а також доказів, що підтверджують наявність складу цивільного правопорушення.
Таким чином, причиною не стягнення ліквідатором дебіторської заборгованості є не його бездіяльність, а незабезпечення керівництвом боржника належного бухгалтерського обліку, та відсутність з боку власника та органу управління будь якого контролю за цим.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2694/20.
У зв`язку з затвердженням Верховною Радою України Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", справа до розгляду не призначалася.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.06.2022 розгляд апеляційної скарги Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2694/20 призначено у судове засідання на 14.07.2022 о 15:00 год.
В судовому засіданні 14.07.2022 колегія суддів, порадившись на місці, оголосила перерву в судове засідання на 18.08.2022 о 14:30 год.
У судовому засіданні 18.08.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.          Встановлені судом обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.10.2020 відкрито провадження у справі №908/2694/20 про банкрутство Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70452, Запорізька область, Запорізький район, с. Григорівка, вул. Радісна, 44, код ЄДРПОУ 42873270); визнано грошові вимоги Комунального підприємства “Облводоканал” Запорізької обласної ради до боржника у розмірі 7  177  794,49 грн, з яких: 7  145 267,10 грн основного боргу та 32  527,39 грн пені; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Забродіна Олексія Михайловича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 302 від 28.02.2013; адреса: а/с 76, м. Запоріжжя, Україна, 69019); зобов`язано розпорядника майна Забродіна О.М. надавати суду проміжні звіти про проведену роботу щомісячно; встановлено розпоряднику майна грошову винагороду в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів, авансованих заявником (Комунальним підприємством “Облводоканал” Запорізької обласної ради) на депозитний рахунок Господарського суду Запорізької області, за рахунок коштів, одержаних боржником у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, згідно з ч. 2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства; ухвалено здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника; зобов`язано розпорядника майна надати суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів,  до 07.12.2020; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна встановлено до 07.12.2020; попереднє засідання суду призначено на 08.12.2020 о 10-30. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.02.2021 віднесено кредиторські вимоги Комунального підприємства “Облводоканал” Запорізької обласної ради у розмірі  7 177    794,49 грн, з яких: 7    145    267,10 грн основного боргу до четвертої черги задоволення та 32    527,39 грн пені до шостої черги задоволення; визнано кредиторські вимоги до боржника Головного управління ДПС у Запорізькій області у розмірі 88  504,28 грн, з яких: 80    258,82 грн основного боргу з третьою чергою задоволення, 8  245,46 грн – штрафні санкції та пеня з шостою чергою задоволення та 4    204,00 грн судового збору з першою чергою задоволення; зобов`язано розпорядника майна боржника провести збори кредиторів відповідно до статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства; дата проведення зборів кредиторів та комітету – 15.02.2021р.; підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, призначено на 23.02.2021р. об 11-30.  
Постановою від 03.06.2021 зокрема, припинено процедуру розпорядження майном боржника – Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області; припинено повноваження розпорядника майна боржника Забродіна О.М.; визнано Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області  банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором  призначено арбітражного керуючого Забродіна Олексія Михайловича.   
В межах цієї справи про банкрутство Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду 29.10.2021 надійшла заява ліквідатора  Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродіна О.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника - Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області, в якій з урахуванням уточненої заяви ліквідатор просить стягнути солідарно з Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області  грошові кошти у розмірі 9 399732,31 грн; стягнути солідарно з Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на користь Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області грошові кошти у розмірі 9 399  732,31 грн шляхом їх безспірного списання з казначейських рахунків Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
В обґрунтування заяви ліквідатор зазначив, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області як суб`єкт господарювання зареєстроване 07.03.2019, номер запису: 10851020000001936. Відповідно до п. 1.1. Статуту Спеціалізоване комунальне підприємство “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке засноване за рішенням Григорівської сільської ради від 14.02.2019 року №3, а у зв`язку із створенням Новоолександрівської сільської об`єднаної територіальної громади та на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради від 24.12.2019 №16, змінено найменування Підприємства та власника Підприємства. Основним видом діяльності підприємства є забір, очищення та постачання води. Рішенням №07 від 26.02.2019 року тридцять четвертої позачергової сесії сьомого скликання Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області передано комунальному підприємству “Конка” в особі директора В.В. Москаленку в безоплатне користування терміном на 2 року 11 місяців з дати підписання акту приймання-передачі виличні водопровідні мережі, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до 1.4. Статуту власником підприємства є об`єднана територіальна громада в особі НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (70433, Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Новоолександрівка, вул. Центральна, 60; код ЄДРПОУ 04352842). За п.1.5. Статуту органом управління Підприємством є ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ НОВООЛЕКСАНДРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЗАПОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (70433, Запорізька обл., Запорізький р-н, село Новоолександрівка, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 60; код ЄДРПОУ 24913372). Все майно підприємства є власністю об`єднаної територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради та закріплюється за Підприємством на праві господарського відання (п.1.7. Статуту). Згідно до п.п 6.1., 6.4. Статуту майно Підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства. Майно передається Власником Підприємству на праві господарського відання, здійснює контроль за використанням та збереженням майна через орган управління, не втручається в оперативно-господарську діяльність Підприємства.
Ліквідатор зазначає, що оскільки предметом субсидіарної відповідальності є грошові кошти місцевого бюджету, обов`язок Новоолександрівської сільської ради та Виконавчого комітету є неподільним, має виконуватися ними солідарно. З посиланням на ст. 215 ГК України, ст. 619 ЦК України, позиції Верховного Суду викладені у справах №910/21232/16, №923/862/15, №923/1432/15, №902/318/16, №914/3120/15, №916/1105/16, №922/1067/17 арбітражний керуючий, ліквідатор Забродін О.М. просить задовольнити заяву.

8.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 61, ч. 2 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) ліквідатор з дня свого призначення здійснює наступні повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом, веде реєстр вимог кредиторів, здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.          
Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
При визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.
При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.
Так ліквідатор вказує, що посадові особи Новоолександрівської сільської ради, були обізнані про те, що директор та інші посадові особи боржника тривалий час не з`являлись в офісному приміщенні боржника, що підприємство покинуто, господарська діяльність не ведеться, проте жодних дій щодо припинення такої бездіяльності не вчинила, що на думку ліквідатора, вказує на те що підприємство доведено до банкрутства, в тому числі у зв`язку із бездіяльністю Новоолександрівської сільської ради, як засновника боржника.
Також на думку ліквідатора, Новоолександрівська сільської ради вдається до приховування рішень, якими передавалось боржнику майно в господарське відання, а також рішень про вилучення майна з господарського відання, з метою уникнення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Ліквідатором було складено висновок щодо фінансового стану та про наявність ознак неплатоспроможності Спеціалізованого комунального підприємства “Конка”, відповідно до якого. Ліквідатором було встановлено: службові особи боржника не організовували належну договірну роботу зі споживачами; службовими особами не якісно ведено бухгалтерський облік та претензійно-позовну роботу; службовими особами боржника не вжито належних заходів для контролю за використанням мереж водопостачання, їх опломбування, захисту та запобігання несанкційному забору води; за підсумками календарного 2019 підприємство мало чистий збиток за результатами господарської діяльності в розмірі 14,5 тис. грн., що на думку ліквідатора, свідчить про понадкритичну неплатоспроможність підприємства на момент прийняття рішення про подальшу долю підприємства.                    
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно ст. 23 ГК України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами. Незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб`єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.
Згідно з частиною 1 статті 215 ГК України, у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
При притягненні до субсидіарної відповідальності осіб винних у доведенні до банкрутства комунального підприємства необхідно враховувати, що регулювання діяльності комунальних підприємств здійснюється аналогічно до діяльності державних казенних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а також незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.
Відповідно до частини десятої статті 78 ГК України особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.          
Частинами другою та третьою статті 76 ГК України встановлено, що казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства. Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління.
Відповідно до частини третьої статті 77 ГК України орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень.
Згідно з приписами частини сьомої статті 77 ГК України казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства.
Відтак умовою покладення субсидіарної відповідальності на орган місцевого самоврядування за змістом частини сьомої статті 77 ГК України та частини десятої статті 78 цього Кодексу є недостатність коштів, які є у розпорядженні комунального підприємства.
У низці випадків ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», пункт 45, рішення від 04 квітня 2006 року у справі «Лисянський проти України», пункт 19, рішення від 03 квітня 2007 року у справі «Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови», пункти 18,19, рішення від 12 квітня 2007 року у справі «Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації», пункт 35, рішення від 15 січня 2008 року у справі «Р. Качапор та інші проти Сербії». Отже, внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.
ЄСПЛ також висловив позицію і щодо субсидіарної відповідальності муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства. Так, у пункті 62 рішення у справі «Єршова проти Російської Федерації» ЄСПЛ зазначив, що, враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Отже, незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і відповідно держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.
З огляду на наведені вище висновки ЄСПЛ, а також те, що нормами ГК України визначено регулювання діяльності комунальних підприємств аналогічно до діяльності державних казенних підприємств, без наділення вказаних суб`єктів повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, колегія суддів врахувала зазначені висновки при вирішенні спору в цій справі та зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
При визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.
При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.
Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.
Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються положеннями ст. 619 ЦК України, за загальним змістом якої, субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або законом, така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги.
Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.
Така відповідальність передбачена, зокрема ст. 61 КУзПБ, а основною метою такої є притягнення винних осіб у доведенні до банкрутства до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України відшкодування шкоди можливе за сукупності таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.
Таким чином, господарське правопорушення, за яке засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).
При цьому, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення. При вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство (ст. 1, ст. 34 КУзПБ), з огляду на які такими діями можуть бути:
1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;
           2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях;
           3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника.
Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі №902/318/16.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ на ліквідатора покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства). Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
          Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (ч.3 ст.215 Господарського кодексу України).
          Передбачено такі види юридичної відповідальності за вказані види порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальна (ст.219 Кримінального кодексу України), адміністративна (ст.ст.164-15, 166-16, 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та цивільна - субсидіарна як різновид цивільної (ч.2 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства), ч.4 ст.31 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю” тощо).
          Субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом з боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, передбачених, зокрема, Кодексом України з процедур банкрутства.
          Субсидіарна відповідальність за доведення до банкрутства за своєю правовою природою є відповідальністю за зловживання суб`єктивними цивільними правами, які завдали шкоди кредиторам. Вона є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, оскільки законодавство не пов`язує можливості покладення на третіх осіб субсидіарної відповідальності в порядку ч.2 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення. У цьому випадку особи згідно зі спеціальним приписом Кодексу України з процедур банкрутства притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.
          У цих висновках суд апеляційної інстанції звертається до сталої правової позиції (з урахуванням тотожного регулювання питання субсидіарної відповідальності посадових осіб боржника та його засновників як за ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, так і ст.41 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”), що сформульована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 28.08.2018 у справі №927/1099/13, від 18.10.2018 у справі №923/1297/14, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 10.03.2020 у справі № 902/318/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17, від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11 та від 15.02.2022 у справі №927/219/20. 
Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.
Визначене нормами Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності, як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились не задоволеними у справі про банкрутство.
Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.
Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого ч.2 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.
Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої та третьої  ст. 4 Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо об`єктивної сторони правопорушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство слід зазначити, що хоча приписи ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.
Оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (ст.42 Господарського кодексу України).
Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності, окрім вини, є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.
Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
При цьому, виходячи з положень ст.73 та ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), апеляційний господарський суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.
Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на таких суб`єктів (зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16.06.2020 у справі №910/21323/16).
Господарський суд, відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.
З метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємства на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації розроблено “Методичні рекомендації щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства”, затверджені наказом  Міністерства економіки України від 19 січня 2006 року № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361).
Об`єктом аналізу є фінансово-господарський стан підприємств, зокрема фінансові, виробничі та інвестиційні аспекти їх діяльності
В зазначених Методичних рекомендаціях доведення до банкрутства визначено як умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином-засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб`єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору - неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов`язання перед кредиторами. Приховування банкрутства - умисне приховування громадянином-засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності своєї стійкої фінансової неспроможності шляхом подання недостовірних відомостей, якщо це завдало великої матеріальної шкоди кредиторові.
Під час проведення аналізу визначаються: стан фінансово-господарської діяльності підприємства, структура його балансу (задовільна чи незадовільна) та обґрунтованість визнання підприємства неплатоспроможним; тенденції щодо динаміки основних показників ефективності діяльності підприємства; можливість використання санаційних процедур для поліпшення фінансово-господарського стану підприємства та виведення його з неплатоспроможного стану; наявність економічних дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства (пункт 5 Розділу І Методичних рекомендацій).
У відповідності до положень Розділу ІІІ “Методичне забезпечення заповнення форми звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства” у звіті зазначається, зокрема 1) загальна характеристика підприємства, 2)  оцінка підприємства  позиції неплатоспроможності, в якій дається оцінка фінансового стану підприємства, аналіз фінансових факторів, що призвели до неплатоспроможності, та визначення можливості санації підприємства: аналіз необоротних і оборотних активів, оборотних засобів; аналіз структури грошових потоків підприємства і кредиторської заборгованості.
Пунктом 3 Розділу ІІІ Методичних рекомендацій регулюються питання щодо аналізу наявності (відсутності) ознак дій з приховування чи доведення до банкрутства або фіктивного банкрутства підприємства та визначення ознак втрати або відновлення платоспроможності, зокрема: визначення ознак дій з доведення до банкрутства (п.3.2); визначення ознак дій з приховування банкрутства (п.3.3).
Визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється ліквідатором банкрута за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі. У ході визначення ознак дій з доведення до банкрутства аналізується рівень забезпечення зобов`язань кредиторів за період проведення аналізу, з`ясовується причина погіршення показників рівня забезпечення зобов`язань кредиторів шляхом перевірки фінансово-господарських договорів підприємства.
Рівень забезпечення зобов`язань кредиторів характеризується такими показниками: забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами (відношення суми активів боржника до суми його зобов`язань); забезпечення зобов`язань боржника його оборотними активами (відношення оборотних активів до суми зобов`язань боржника); розмір чистих активів (різниця між сумою активів підприємства та сумою його зобов`язань).
У разі встановлення, що вищезазначені показники погіршилися протягом періоду, який аналізується, з`ясовується причина погіршення цих показників шляхом перевірки фінансово-господарських договорів підприємства.
Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначати за такими основними ознаками: продаж задіяних у виробничо-господарській діяльності основних  засобів (особлива увага приділяється договорам відчуження майна або оренди, зокрема перевіряється відповідність ціни реалізації ринковій та наявність дозволу на вказані операції органу, уповноваженого управляти майном).  
Економічними ознаками дій з доведення до банкрутства може вважатися такий фінансово-економічний стан боржника, коли виконання умов договорів призвело до погіршення показників оцінки його фінансового стану, зокрема: підписання завідомо невигідних для підприємства (у тому числі фіктивних) договорів; необґрунтованої     виплати грошових коштів, необґрунтованої передачі третім особам майна; прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливають на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призводить до фінансових збитків та втрат; заплутування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо.
Якщо на окремих стадіях провадження у справі про банкрутство буде встановлено, що боржником подані недостовірні відомості про його фінансовий та майновий стан у фінансовій звітності або в інших документах, то в такому разі можуть мати місце ознаки дій з приховування банкрутства.
До ознак дій з приховування банкрутства належать: надання потенційним кредиторам (банківським установам, державним установам, постачальникам, покупцям), а також господарському суду завідомо неправдивої інформації про фінансово-господарський стан підприємства, яка створює оманливе враження про нормальний фінансовий стан підприємства і таким чином приховує стійку фінансову неспроможність (якщо недостовірні відомості повідомляються потенційному кредитору, від якого очікують продажу продукції чи товарів, виконання робіт, надання послуг, передачі майна, надання позики чи сплати авансових грошових сум на користь організації, від імені якої надаються відомості; або подання до господарського суду відзиву на заяву про банкрутство із свідомо неправдивими відомостями про загальну суму заборгованості, наявне у нього майно, у тому числі й кошти, що знаходяться на його рахунках у банках чи інших фінансово-кредитних установах тощо). Можливість установлення причинного зв`язку між наданою інформацією та збитками, яких зазнала третя особа.
Суд апеляційної інстанції враховує, що саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.
Для з`ясування ознак доведення до банкрутства ліквідатор має проаналізувати сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників (учасників) боржника, інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
Згідно наявних матеріалів справи ані ліквідатором, ані іншими сторонами у справі не доведено підставність покладення субсидіарної відповідальності на Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області та Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з заявою про покладення субсидіарної відповідальності ліквідатор зазначає, що під час здійснення аналізу фінансового стану про наявність ознак неплатоспроможності Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” ним було зроблено висновок, що протягом періоду, який аналізується, наявні економічні ознаки доведення боржника до банкрутства. Винним у цих діях є попередній керівник ОСОБА_1 та засновник боржника Новоолександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи боржника та докази укладення правочинів вчинених боржником. Ліквідатором не надано доказів вжиття заходів для поновлення документів фінансово-господарської діяльності підприємства.
Таким чином здійснений ліквідатором аналіз фінансово-господарської діяльності боржника є неповним, проведений з недотриманням вимог діючого законодавства.
За наведених обставин, проведений ліквідатором аналіз не може бути покладений в основу визначення наявності підстав для покладення субсидіарної відповідальності на засновників та керівників боржника. 
Доводи ліквідатора є виключно його припущеннями та не свідчать про те, що дії засновника боржника призвели до банкрутства Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Прийняття Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області рішень щодо передачі в господарське відання боржника екскаватору та подальша його передача боржником в оплатну оренду, за яку боржник отримав грошові кошти на розрахунковий рахунок, не може свідчити про вилучення засновником боржника майна із господарського відання з метою уникнення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями. 
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
За встановленого вище, ліквідатором не доведено, що Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області вчинено дії, направлені на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення, або прийнято рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях, або прийнято рішення, вказівки на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника, або будь-яких інших умисних дій.
Таким чином, заява ліквідатора  Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродіна О.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника - Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області та Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області не підлягає задоволенню.

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини 1    статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених вище обставин, судом першої інстанції оскаржувану ухвалу було прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2694/20 підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з прийняттям нового рішення у справі.
Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2694/20  задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 01.02.2022 у справі №908/2694/20  скасувати.
Прийняти нове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора Спеціалізованого комунального підприємства “Конка” Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Забродіна Олексія Михайловича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на Новоолександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області та Виконачвий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 23.08.2022.

Головуючий суддя                                                                              Л.А. Коваль 
Суддя                                                                                                  В.О. Кузнецов
Суддя                                                                                                  В.Ф. Мороз