УХВАЛА

14 липня 2022 року   
Київ
справа №400/3758/20
адміністративне провадження №К/990/17777/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 400/3758/20 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 09.06.2021 у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС) до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовив. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС задовольнив: визнав протиправними і скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 25.02.2020 року № 00002193305, № 00002183305, № 00002173305, № 00002163305. 
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.12.2021 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов ГУ ДПС задовольнив, стягнув з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 472864,34 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.
12.07.2022 до суду вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - скаржник), подана його представником - адвокатом Бурдинським С.І. Касаційна скарга направлена до суду поштою 07.07.2022. 
Вперше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 14.02.2022 повернув, оскільки у касаційній скарзі не було викладено передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав для оскарження постанови апеляційного адміністративного суду в касаційному порядку. Суд звернув увагу скаржника, що його посилання на те, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики не підміняють визначення підстав касаційного оскарження у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України та не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги. При цьому Верховний Суд роз`яснив скаржникові про обов`язкові умови, які мають бути зазначені у касаційній скарзі при викладенні підстав для касаційного оскарження судового рішення. Копію цієї ухвали суду отримав представник скаржника - адвокат Бурдинський С.І. 22.02.2022. 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за вдруге поданою касаційною скаргою суд виходить з такого.
1. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. 
Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав. 
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн). 
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання первісного позову) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (21020 грн).
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання зустрічного позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн).
Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Частиною п`ятою наведеної статті встановлено, що за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах. 
Як вбачається зі змісту судових рішень у цій справі, предметом судового розгляду було два самостійні позови: суб`єкта владних повноважень до фізичної особи про стягнення податкового боргу та зустрічний позов фізичної особи до суб`єкта владних повноважень про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень. Враховуючи зміст позовних вимог, сторонами у справі заявлено вимоги, які мають майновий характер.
Вирішуючи питання порядку розрахунку судового збору, який підлягає за подання касаційної скарги у цій справі, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 31.05.2017 у справі № 911/1106/16 (провадження №3-164гс17), відповідно до яких у разі оскарження в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів, а у разі оскарження судового рішення лише в частині вирішення одного із позовів судовий збір має сплачуватися, виходячи із розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні відповідного позову.
Незважаючи на те, що цей висновок стосується сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі, розглянутій за правилами господарського судочинства, колегія суддів вважає, що безпосередній підхід до розуміння порядку розрахунку судового збору, який підлягає сплаті у разі оскарження судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, є застосовним до перевірки поданої у цій справі касаційної скарги.
Як вбачається зі змісту скарги, скаржник ставить питання про скасування постанови апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні первісного позову ГУ ДПС відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
Первісний позов у цій справі заявлено суб`єктом владних повноважень у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру у загальній сумі 472864,34 грн, відповідно, за подання первісного позову у цій справі підлягав сплаті судовий збір в сумі 7092,96 грн (472864,34 грн * 1,5 % < 10 РПМПО).
З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі в частині оскарження судового рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу сплаті підлягає судовий збір в сумі 14185,92 грн (7092,96 грн * 200%).
Зустрічний позов у цій справі заявлено фізичною особою у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру у загальній сумі 371753,44 грн, відповідно, за подання зустрічного позову у цій справі підлягав сплаті судовий збір в сумі 3717,53 грн (371753,44 грн * 1 % < 5 РПМПО).
З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі в частині оскарження судового рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову сплаті підлягає судовий збір в сумі 7435,06 грн (10510 грн * 200%).
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення в частині вирішення обох позовів, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів. Загальна сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі складає 21620,98 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783
Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету - 22030102
Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження постанови апеляційного суду в касаційному порядку, а її зміст, практично, є ідентичним до попередньої касаційної скарги, яку Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими. Посилання на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України з наведенням обов`язкових умов, про які зазначив Верховний Суд в ухвалі від 14.02.2022, вдруге подана касаційна скарга так і не містить.
Посилання скаржника на те, що підставою для оскарження постанови апеляційного адміністративного суду в касаційному порядку є те, що судом апеляційної інстанції надано неналежну оцінку фактичним обставинам справи не відповідає підставам для касаційного оскарження судового рішення, визначеним частиною четвертою статті 328 КАС України.
Додатково скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції не врахував послідовної практики Верховного Суду щодо застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а саме: постанови від 03.04.2020 у справі № 804/3102/15, від 25.06.2020 у справі № 817/430/17, від 15.12.2020 у справі № 817/3471/14, від 01.04.2019 у справі № 820/4423/16. 
При цьому, скаржник зазначає, що, на його переконання, положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України є спеціальними по відношенню до вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. Їх застосування виключає наявність податкового правопорушення, передбаченого абзацом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а відтак зумовлює безпідставність висновків податкового органу про збільшення загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування іншими податками та вказує про протиправність заявления позову про стягнення податкового боргу.
Однак, у постановах від 03.04.2020 у справі № 804/3102/15, від 25.06.2020 у справі № 817/430/17, від 15.12.2020 у справі № 817/3471/14, від 01.04.2019 у справі № 820/4423/16 викладено висновок про те, що сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
Щодо застосування пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України усталеною є позиція Верховного Суду (зокрема, але не виключно, постанови від 27.05.2021 у справі № 420/1329/19, від 28.07.2021 у справі №826/12872/17) про те, що цей пункт підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01.01.2015 боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01.01.2014 та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну. За відсутності відповідних умов (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню та прощення розміру різниці відповідно розрахованої) пункт 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України не є застосовним.
Саме відсутність обставин зміни валюти зобов`язання у справі, у якій подано касаційну скаргу, і стало підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 . Апеляційний суд визнав, що позивачем самостійно здійснено перерахунок у національну валюту з метою декларування та сплати податків за офіційним курсом НБУ прощеної банком заборгованості, що не можна тлумачити як дії щодо зміни валюти зобов`язання у процесі виконання поточних кредитних зобов`язань між сторонами. Під час ухвалення судового рішення суд врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №826/12872/17, ухваленої у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду.
Фактично, касаційна скарга не містить взаємозв`язку між посиланням скаржника на наявність послідовної практики Верховного Суду та висновками суду апеляційної інстанції у цій справі, які, фактично, відповідають тій практиці, яку наводить скаржник у касаційній скарзі, що унеможливлює вирішити питання дійсних підстав для касаційного оскарження судового рішення та в чому саме скаржник вбачає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Крім того, у касаційній скарзі відсутні доводи про неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права (із обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України) в частині задоволення первісного позову ГУ ДПС про стягнення податкового боргу, що унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів касаційної скарги з вимогами про скасування постанови апеляційного суду у повному обсязі.
Вимогам касаційної скарги щодо скасування постанови апеляційного суду має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судового рішення у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення первісного позову і відмови у задоволенні зустрічного позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 400/3758/20 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: 
- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;
- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   М.М. Яковенко