ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року 
м. Київ
справа №420/12227/20
адміністративне провадження № К/9901/19374/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 420/12227/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про  визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (колегія у складі: головуючого судді Бойка А. В., суддів: Федусика А. Г., Шевчука О. А.)           
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:  
- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунків пенсій №  9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 березня 2020 року №  951060834288 про відмову у проведенні перерахунку та виплаті їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду (згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 25  грудня 2015 року по справі № 520/16440/15-а) на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 223 377,50 грн, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
2.       В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила про те, що є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивач вважає, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку суддівської винагороди діючого судді, згідно довідки від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020, виданої Одеським апеляційним судом, у зв`язку з чим 12 березня 2020 року звернулась до органу ПФУ з відповідною заявою. Проте, рішенням відповідача від 16 березня 2020 року №  951060834288 протиправно відмовлено у задоволенні її заяви.
Позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020  року у справі № 1-15/2018/4-85/16, не погоджується з оскаржуваним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує її право як судді у відставці на належний рівень грошового утримання судді у відставці.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.  Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 11 січня 2021 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Відділу з питань перерахунків пенсій № 9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 березня 2020 року № 951060834288 про відмову у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року                          № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 223 377,50 грн, починаючи з 19  лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що       рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами. Таким чином, з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року                 № 2-р/2020, тобто з 19 лютого 2020 року, у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, належним та достатнім способом захисту буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року                             № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 223 377,50 грн, починаючи з               19 лютого 2020     року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
5. П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 28 квітня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року змінив, виклавши пункт 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці".
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року залишено без змін.
6. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, що відповідач своїм рішенням від 16 березня 2020 року № 951060834288 безпідставно відмовив ОСОБА_1 у проведенні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання, тому такі дії відповідача визнав протиправними.
Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням 90 % суддівської винагороди працюючого судді є передчасною, оскільки ані в заяві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ані в рішенні відповідача про відмову у здійсненні такого перерахунку, не йшлося про відсотковий розмір довічного грошового утримання позивача. Таким чином спору щодо відсотку суддівської винагороди, який підлягає виплаті позивачу, на даний час, не існує, а тому наявні підстави для виключення з третього абзацу резолютивної частини слів: у розмірі 90% від суддівської винагороди в розмірі 223377,50 гривень.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.       26 травня 2021 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року, в якій скаржниця просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року.
8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. 
У касаційній скарзі позивач зазначає, що визначений судом апеляційної інстанції спосіб захисту прав позивача не є ефективним та таким, що виключає надалі протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, що призводить до необхідності повторних звернень до суду. Суд апеляційної інстанції не надав відповідь щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Також позивач наголошує, що ключовим питанням у цій справі є те, чи зобов`язаний суд визначати відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ухвалюючи рішення про зобов`язання Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату такого утримання.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9.      Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26  травня 2021 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С. Г., суддів Бучик А. Ю., Рибачука А. І.
10. Ухвалою Верховного суду від 07 червня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року.
11.  Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 04 серпня 2022 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач ОСОБА_1 є суддею Апеляційного суду Одеської області (Одеського апеляційного суду) у відставці з 26 листопада 2015 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди.
13. 10 березня 2020 року Одеським апеляційним судом видано довідку                          № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 01 січня 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання позивачки як судді у відставці, складає 223 337,50 грн.
14. 12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до органу ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
15. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 березня 2020 року № 951060834288 відмовлено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.
Відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач посилався на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 1-15/2018/(4086/16) визнано неконституційним п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", проте у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відмовлено у зв`язку з необхідністю отримання роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку.
16. Вважаючи протиправним та необґрунтованим вказане рішення відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених   ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
18. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , порушуючи питання про касаційний перегляд постанови апеляційного суду, прийнятій у цій справі, фактично не погоджується з висновками, викладеними у цьому судовому рішенні, в частині вимог позовної заяви про зобов`язання здійснити перерахунок призначеного її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у певному розмірі відсотковому значенні, а саме - 90 відсотки від розміру суддівської винагороди, вказаному у довідці, що подавалась нею до пенсійного органу разом із заявою про здійснення спірного перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
21. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).
22. Приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
23. Частиною другою статті 142 Закону №1402-VIІІ визначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
24. Досліджуючи поняття щомісячного довічного грошового утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
25. У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
26. Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
27. Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
28. Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
29. Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
30. Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
31. Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
32. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
33. Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №  1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI .
34. Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону          № 1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону          №     1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
35. Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
36. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
37. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №  2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.
Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013  року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013  року № 3-рп/2013).
38. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
39. Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
40. У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020  року у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
41. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
42. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020  року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
43. Суд зауважує, що відповідач у відповідь на заяву ОСОБА_1 відмовив її у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із того, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 не визначено порядок його виконання, а відповідні зміни до Закону України від 02  червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" внесені не були. Посилаючись на це, відповідач вказав позивачу на відсутність правових підстав для здійснення перерахунку призначеного її раніше довічного грошового утримання судді у відставці.
44. Окрім того слід зазначити, що звертаючись з цим позовом до суду, позивач, зокрема, просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання.
45. Тобто предметом даного позову є дії відповідача, які полягають у не проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі поданої позивачем довідки.
46. Вищенаведені обставини засвідчують, що спору стосовно відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому такі вимоги є передчасними, на чому обґрунтовано і слушно наголошено у оскаржуваній позивачем постанові апеляційного суду.
47. Посилання скаржниці на те, що судом апеляційної інстанції протиправно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про здійснення перерахунку в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки це не було предметом та мотивом відмови пенсійного органу, отже не є предметом судової ревізії, оскільки виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень.
48. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30  вересня 2021 року у справі № 580/2323/20 та від 09 червня 2022 року у справі №  580/3004/20.
49. Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що оскільки чинним Законом          №  1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №  2453-VI.
Зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону № 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації           останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.
50. Так, на розгляді Верховного Суду перебували справи №200/9113/20-а (постанова від 16 липня 2021 року) та № 620/5437/20 (постанова від 24 вересня 2021 року), спір в яких стосувався застосування під час призначення та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше), в той час як позивачі наполягали на застосуванні положень Закону № 2453-VI, яким було передбачено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового забезпечення. Однак, Верховний Суд у вказаних справах погодився із висновками судів попередніх інстанцій, які відмовили у задоволенні позову, та зазначив, що до спірних відносин слід застосовувати положення Закону № 1402-VIII.
51. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
52. Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
53. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, апеляційний суд, на переконання колегії суддів, правильно застосувавши норми матеріального і дотримавши вимоги норм процесуального права, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог стосовно зобов`язання відповідача провести спірний перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання судді, як судді у відставці, у конкретному розмірі та визначенням конкретного значення відсотків такого утримання, як передчасних.
Вищевказане виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення будь-якої інформації, окрім тієї, що пов`язана зі здійсненням такого перерахунку на підставі відповідної довідки.
54. Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
55. У випадку незгоди з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі визначеному Законом №     1402-VIII, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/275/2020, зокрема, в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання, ОСОБА_1 не позбавлена права оскаржити вказані дії та рішення у судовому порядку.
56. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11  жовтня 2021 року у справі №160/10640/20 та від 18 листопада 2021 року у справі № 340/4458/20.
57. Посилання скаржниці на те, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2015 року у справі №  520/16440/15-а, яка набрала законну силу 23 лютого 2016 року, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки у вказаній справі предметом оскарження було інше рішення пенсійного органу.
58. Всі інші доводи, які наводяться ОСОБА_1 в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення.
59. Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
60. Аналіз зазначених обставин справи та наведених правових норм дають підстави для висновку Суду, що суд апеляційної інстанцій правильно та повно встановив всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права.
61. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.           
Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Судді | С.Г. Стеценко А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук