ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року	Львів	Справа № 140/12686/21 пров. № А/857/5497/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року   у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків     про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Ксензюк А.Я., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ»  (далі – ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ») звернулось в суд з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що інспекторами ГУ ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку АЗК (№ 09-15 «Тат-К»), на якій здійснює свою господарську діяльність ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», що розташована за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, 4Б, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 16 червня 2021 року № 9395/10-36-09-00-10/42663493. У висновку акту перевірки зафіксовано порушення пп. 230.1.2 п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України (далі – ПК України) та п. 85.2 ст. 85 ПК України. На підставі вказаного акту відповідачем 20 липня 2021 року винесено податкове-повідомлення рішення № 203/33000703, яким застосовано штраф в сумі 81020,00 грн.  Вказує, що платник податків, на АЗС, що перевірявся, використовує чотири паливо-роздавальні колонки типу Tokheim Q 500 T заводські номери 0830152, 0830111, 0830159, 0830154, котрі виконують функції витратомірів-лічильників та які зареєстровано у відповідному реєстрі згідно положень ПК України. Зазначає, що в акті перевірки не наведено жодних належних та допустимих доказів, що на такі витратоміри були відсутні позитивні результати повірки, при цьому чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зберігати відповідну документацію про повірку засобів вимірювальної техніки за попередні роки, оскільки такі документи вже вичерпали свою дію. Вказує, що до заперечень на акт перевірки були надані копії актів приймання-передачі наданих послуг від 26 липня 2019 року та 10 грудня 2019 року, з яких зокрема слідує, що Державним підприємством «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» були надані послуги з метрології: повірка, калібрування, градуювання засобів вимірювальної техніки, визначення метрологічних характеристик на АЗС № 09-15 «Тат-К» (розташована за адресою: м.Вишгород, вул. Набережна, 4Б), а також зазначено про робочий стан даних ЗВТ та не визнано їх непридатними, про що свідчить відсутність відмітки у відповідній графі, однак, в порушення вимог чинного законодавства, контролюючим органом, який розглядав заперечення, дані акти до уваги взяті не були. Вважає, що під час перевірки не встановлено факту відсутності позитивних результатів повірки на розміщені на АЗС витратоміри (паливо-роздавальні колонки), водночас, з наданих до перевірки формулярів по експлуатації і ремонту ПРК вбачається, що паливо-роздавальні колонки моделі Tokheim Q 500 T належним чином повірені. Зазначає, що всі необхідні для проведення перевірки документи, які передбачені ст. 44, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а також ті, які підтверджують облік та походження товарів, в тому числі документи, які пов`язані з предметом перевірки (ліцензії, сертифікати, звіти 17-НП, журнал 13-НП, формуляри про повірку тощо) надані в повному обсязі, що свідчить про відсутність порушення п. 85.2 ст.85 ПК України. Крім того,  вважає, що ДПС України порушено строк розгляду скарги на податкове-повідомлення рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року в задоволенні  адміністративного позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням обов`язку позивача використовувати у своїй господарській діяльності   витратоміри-лічильники за наявності   позитивного результату їх повірки, та встановленим перевіркою фактом їх відсутності до 08 грудня 2020 року, наявні правові підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення позивачем вимог пп. 230.1.2 п.230.1 статті 230 ПК України. Крім того, суд першої інстанції погодився з висновком  податкового органу про порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, а відтак про правомірність застосування штрафних санкцій у відповідності до абзацу першого п. 121.1 ст. 121 ПК України.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що не заслуговує уваги твердження контролюючого органу про те, що до 08 грудня 20220 року акцизний склад не був обладнаний 4 витратомірами-лічильниками, позаяк в акті перевірки не наведено жодних належних і допустимих доказів, що на такі витратоміри були відсутні позитивні результати повірки, при цьому чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зберігати відповідну документацію про повірку засобів вимірювальної тезхніки  за попередні роки, оскільки такі документи вже вичерпали свою дію. Звертає увагу на те, що для застосування санкцій, передбачених п. 128.1-1 ст. 128 ПК України обов`язковим є, зокрема, встановлення факту реалізації пального позивачем, водночас ні в акті перевірки, ні в рішенні суду першої інстанції не наведено жодних належних і допустимих доказів реалізації позивачем пального до 08 грудня 2020 року, в тому числі з використанням витратомірів лічильників, на які відсутні позитивні результати повірки. Зазначає, що жодного акту про відмову від надання документів, який би засвідчував факт відмови платника податків надати запитувані документи, контролюючим органом не складалось. Звертає увагу на те, що ДПС України порушено строк розгляду скарги на податкове-повідомлення рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703, оскільки у зв`язку із завершенням дії карантину 31 серпня 2021 року, контролюючий орган повинен був прийнти рішення за результатами розгляду скарги до 20 вересня 2021 року.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального дата попередньої повірки вищезазначених 4 витратомірів-лічильників – 01 жовтня 2019 року, тобто термін її дії по 01 жовтня 2020 року. Відповідно до міжповірочного інтервалу ЗВТ, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747, паливороздавальні колонки для заправки автомобілів: світлими нафтопродуктами, мастилами, скрапленим газом, стисненим газом підлягають періодичній повірці, міжповірочний інтервал - 1 рік. Вказує, що ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» до перевірки надано формуляри про повірку 4 витратомірів-лічильників, які повірені 08 грудня 2020 року. Будь-які інші документи про повірку вказаних витратомірів - лічильників та   зазначених у запиті суб`єктом господарювання до перевірки не надано, чим порушено вимоги п. 85.2 ст. 85 ПК України. Вважає, що у контролюючого органу були наявні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нараховання штрафних (фінансових) санкцій за необладнання витратомірами-лічильниками та за ненадання платником   податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ДПС у Київській області на підставі наказу від 01 червня 2021  року № 96211 проведено фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 4Б, суб`єкта господарювання ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ, за результатами якої складений акт від 16 червня 2021 року № 9395/10-36- 09-00-10/42663493, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем вимог пп. 230.1.2. п.230.1 ст.230   та п. 85.2 статті 85 ПК України.
Як слідує з вказаного акту, на території акцизного складу (уніфікований номер 1006681), на якому здійснює господарську діяльність ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» із зберігання та реалізації пального, розташовано 5 резервуарів, які обладнані рівномірами-лічильниками та 4 витратомірами-лічильниками. Зазначені засоби вимірювальної техніки (далі – ЗВТ) зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального.
Перевіркою встановлено факт зберігання/реалізації пального до 08 грудня 2020 року до отримання позитивного результату повірки законодавчо регульованого ЗВТ. ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» до перевірки надано формуляри про повірку 4 витратомірів-лічильників, які повірені 08 грудня 2020 року. Будь-які інші документи про повірку вказаних витратомірів - лічильників та   зазначених у запиті суб`єктом господарювання до перевірки не надано, чим порушено вимоги п. 85.2 ст. 85 ПК України.
З огляду на зазначене, перевіркою зроблено висновок, що акцизний склад (уніфікований номер 1006681) на якому до 08 грудня 2020 року здійснювалась господарська діяльність, бувне обладнаний 4 витратомірами-лічильниками, чим порушено вимоги пп. 230.1.2 п.230.1 статті 230 ПК України (а.с.8-11).
Крім того, із акту перевірки слідує, що менеджеру ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» 07 червня 2021 року вручено запит про надання інформації та документального підтвердження. Станом на 16 червня 2021 року документи, зазначені в письмовому запиті, до перевірки не надано, чим порушено вимоги п. 85.2 ст. 85 ПК України.
На підставі висновків акту перевірки Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2021 року №  203/33000703, яким до ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 81020 грн., а саме: 80000 грн. за не обладнання витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та у сумі 1020,00 грн. за ненадання платником   податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (а.с.12-13).
Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. Рішенням Державної податкової служби України від 22 жовтня 2021 року №23859/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703 залишено без змін, скаргу позивача – без задоволення (а.с.14-17).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 Кодексу передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки, врегульований статтею 80 ПК України, згідно з якою, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) та може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, а також, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; чи у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.
Відповідно до абзацу першого п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Згідно з пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України акцизний склад – це спеціально   обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній     території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення,     оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання,     одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також   приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу   провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення),   змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником   акцизного складу.
Підпунктом. 14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу – це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або   який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу),   крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній   території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для   потреб власного споживання пального.
Згідно з пунктом 230.1 статті 230 ПК України, з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку, утворюються акцизні склади та акцизні склади пересувні.
Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Згідно з пп. 230.1.4. пункту 230.1 статті 230 ПК України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з  УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України, необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000,00 грн. за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.
Норми статті 128-1 Кодексу застосовуватимуться:
1) з 01 липня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів;
2) з 01 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів;
3) з 01 січня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (п. 18 підрозділ 5 розділ XX Кодексу).
В той же час, пунктом 18 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» визначено, що до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються з 01 квітня 2020 року.
Колегія суддів зазначає, що згідно з вказаними нормами, для здійснення реалізації пального, розпорядники акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 01 січня 2020 року зобов`язані обладнати їх витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Недотримання цієї вимоги є підставою для накладення штрафу у встановленому розмірі.
Відповідальність за порушення вказаного обов`язку застосовується з 01 квітня 2020 року.
Відповідно до Міжповірочного інтервалу законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747, паливороздавальні колонки для заправки автомобілів: світлими нафтопродуктами, мастилами, скрапленим газом, стисненим газом підлягають періодичній повірці, міжповірочний інтервал – 1 рік.
З матеріалів справи слідує,  що на території акцизного складу (уніфікований номер 1006681), на якому здійснює господарську діяльність ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» із зберігання та реалізації пального, розташовано 5 резервуарів, які обладнані рівномірами-лічильниками та 4 витратомірами-лічильниками. Зазначені засоби вимірювальної техніки (далі – ЗВТ) зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального дата попередньої повірки зазначених вище 4 витратомірів-лічильників – 01 жовтня 2019 року, тобто термін її дії по 01 жовтня 2020 року.
Позитивний результат повірки засвідчується свідоцтвом (Формуляром) про повірку законодавчо регульованого ЗВТ.
ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» до перевірки надано формуляри про повірку 4 витратомірів-лічильників, а саме на паливо-роздавальні колонки типу Tokheim Q 500 T заводські номери 0830152, 0830111, 0830159, 0830154, котрі виконують функції витратомірів-лічильників, які повірені 08 грудня 2020 року, дата наступної повірки – 08 грудня 2021 року (а.с.18-25) 
Будь-які інші документи про повірку вказаних витратомірів-лічильників до перевірки позивачем не надано.
Колегія суддів зазначає, що станом на момент проведення фактичної перевірки паливо-роздавальні колонки типу Tokheim Q 500 T були належним чином повірені, при цьому цей факт не заперечується і відповідачем, проте звертає увагу на те, що повірка вказаних витратомірів-лічильників здійснена лише 08 грудня 2020 року, хоча, як зазначено вище, термін дії попередньої повірки закнічився 01 жовтня 2020 року.
Стосовно наданого скаржником договору про надання послуг у галузі метрології від 01 квітня 2019 року № 01/05/19/480 та актів приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору від 26 липня 2019  року та 10 грудня 2019 року, колегія суддів зазначає, що такі документи  не спростовують фактів, зазначених в акті перевірки 16 червня 2021 року № 9395/10-36- 09-00-10/4266349 та не узгоджуються із даними з Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників. Крім того, вказані акти приймання-передачі наданих послуг підтверджують лише факт надання послуг з метрології, однак не містять результатів повірки витратомірів-лічильників.
Посилання апелянта на те, що для застосування санкцій, передбачених п. 128.1-1 ст. 128 ПК України обов`язковим є, зокрема, встановлення факту реалізації пального позивачем є необгрунтованими, оскільки, відповідальність у даному випадку настає саме за необладання акцизного складу витратомірами-лічильниками, які в розумінні пп. 230.1.2 п.230.1 статті 230 ПК України у разі відсутності позитивного результату повірки вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками.
Отже, встановлений фактичною перевіркою факт зберігання/реалізації позивача пального з 01 жовтня 2020 року до отримання 08 грудня 2020 року позитивного результату повірки 4 витратомірів-лічильників   знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Таким чином, враховуючи обов`язок позивача використовувати у своїй господарській діяльності   витратоміри-лічильники за наявності   позитивного результату їх повірки, та встановленим перевіркою фактом їх відсутності до 08 грудня 2020 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першох інстанції про правомірне застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення позивачем вимог пп. 230.1.2 п.230.1 статті 230 ПК України.
Крім того, як слідує з матеріалів перевірки, менеджеру ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» 07 червня 2021 року вручено запит про надання інформації та документального підтвердження, проте станом на 16 червня 2021 року документи, зазначені в письмовому запиті, до перевірки не надано.
Доказів протилежного позивачем не надано.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком   суду першої інстанції про порушення позивачем вимог п.85.2 ст. 85 ПК України, а відтак про правомірність застосування штрафних санкцій у відповідності до абзацу першого п.121.1 ст. 121 ПК України.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про відсутність обов`язку зберігати відповідну документацію про повірку засобів вимірювальної техніки за попередні роки, яка вже вичерпала свою дію, оскільки відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Безпідставними такоє є посилання скаржника  на те, що ДПС України порушено строк розгляду скарги на податкове-повідомлення рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703 у зв`язку із завершенням дії карантину 31 серпня 2021 року, оскільки дію карантину було продовжено до 31 березня 2022 року у зв`язку із внесенням змін до Постанови № 1236, тому строки розгляду скарги було призупинено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 20 липня 2021 року № 203/33000703 прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року   у справі № 140/12686/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 18 серпня 2022 року.