ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 680/85/21
Провадження № 22-ц/4820/226/22

                          Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І., 
                секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представників сторін, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СБ Захист» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СБ Захист» на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Олійник А.О. від 02 листопада 2021 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

 
в с т а н о в и в :

В лютому 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суду з цим позовом до відповідача, вказував, що 30 квітня 2020 року він був прийнятий на посаду охоронника відділу ТОВ «СБ Захист» з випробувальним терміном один місяць відповідно до наказу №8-к від 28 квітня 2020 року. 04 вересня 2020 року його звільнено із займаної посади за власним бажанням. 
У період з 01 червня 2020 року по 04 вересня 2020 року відповідачем нарахована позивачу заробітна плата у сумі 16787,14 грн., що підтверджується відомостями Управління Пенсійного фонду України від 23 листопада 2020 року, однак ця заробітна плата не виплачена йому.
Листом управління Держпраці у Вінницькій області №02-Л591/01-12 від 11 січня 2021 року повідомлено, що згідно з наданих табелів обліку робочого часу ТОВ «СБ Захист» з 30.04.2020 року по 04.09.2020 року йому обліковано відпрацьовані робочі дні, святкові та неробочі дні, робота в нічний час, забезпечено стосовно нього бухгалтерський облік витрат на оплату праці.
З врахуванням уточнень позову позивач остаточно просив стягнути на його користь 16787,14 грн. заборгованості по заробітній платі, 740,61 грн. компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, всього 17527,75 грн.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СБ Захист»  на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 13702,83 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 464,88 грн., а всього 14167,71 грн. 
В решті позову відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі ТОВ «СБ Захист» вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та відмовити в позові. На думку апелянта, суд першої інстанції діяв упереджено щодо відповідача, відхиляючи усі заявлені клопотання. Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який підтвердив передачу зарплати працівникам на об`єкти через довірених осіб. Суд також не припустив можливу змову позивача з третіми особами, щоб отримати заробітну плату, не підписуючи відомості. Вважає, що судом помилково взято до уваги лише висновок експертизи, копію якого вручено представнику відповідача лише в день прийняття рішення і не врахував, що ТОВ «СБ Захист» не мав наміру не виплатити заробітної плати, оскільки усі податки та збори були сплачені. 
Суми, зазначені в позові, не відображаються у відомостях про виплату заробітної плати, і відповідно висновок експертизи не може стосуватися предмета розгляду цієї справи. При цьому на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. На думку апелянта, грубі порушення норм процесуально права, збирання судом доказів в інтересах позивача, призвели до прийняття незаконного рішення.
У відзиві ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. Зазначає, що факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах у період з 30 квітня 2020 року по 04 вересня 2020 року цілком підтверджено доказами. Відповідно до висновку експертизи ОСОБА_1 не виконував підписи у графах про отримання заробітної плати, зазначений висновок відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України і підтверджує невиплату йому зарплати.
В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів. 
Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом встановлено, що наказом №8-К від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 на підставі заяви від 28 квітня 2020 року прийнято на роботу на посаду охоронника відділу охорони ТОВ «СБ Захист» з випробувальним терміном один місяць. У наказі зазначено, що до роботи приступити 30 квітня 2020 року.
Наказом №19-К від 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 на підставі заяви від 04 вересня 2020 року звільнено з посади охоронника відділу охорони ТОВ «СБ Захист» за власним бажанням, ст. 38 КЗпП.
Згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за другий квартал 2020 року Товариством «СБ Захист» нараховано ОСОБА_1 9723,08 грн., за третій квартал 2020 року – 11929,14 грн.
Згідно відомостей про застраховану особу Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області у червні 2020 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у сумі 4858 грн., у липні – 5333,60 грн., у серпні – 5039,18 грн., у вересні -1556,36 грн.
Зазначена обставина також підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати застрахованим особам (а.с. 51-58).
Згідно з відомостями ТОВ «СБ Захист» на виплату готівки №12, 12/1, 16, 16/1,17, 17/1, 18 за червень-вересень 2020 року ОСОБА_1 одержав: за червень 2020 року - 3910,69 грн. (1955,34 +1955,35), за липень 2020 року 4293,56 грн. (2146,78+2146,78), за серпень 2020 року 4056,54 грн. (2028,27+2028,27), за вересень 2020 року - 1442,05 грн.
Згідно висновку експерта від 30 вересня 2021 року № СЕ-19/102/21/11245-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження №12020020010002032 від 27.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, підпис у відомостях на виплату готівки №12, 12/1, 16, 16/1,17, 17/1, 18 за червень-вересень 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою із наслідуванням підписів ОСОБА_1 . Водночас підписи у зазначених відомостях, які розташовані після друкованого тексту «Виплату здійснив» та «Перевірив бухгалтер», виконані ОСОБА_2 .
Наведені обставини підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при звільненні позивача відповідачем не проведено з ним розрахунок, йому не виплачено заробітну плату за червень-вересень 2020 року, тому слід стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 13702,83 грн. з урахуванням вже утриманих ПДФО та військового збору, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 464,88 грн., всього - 14167,71 грн.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.
Так, згідно з ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За змістом ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СБ Захист» з 30 квітня 2020 року по 04.09.2020 року, працюючи на посаді охоронника відділу охорони. 
Ця обставина підтверджується наказами про прийняття на роботу та звільнення, табелями обліку робочого часу за квітень-вересень 2020 року, відомостями на виплату готівки, розрахунковими відомостями, даними з Державного реєстру фізичних осіб–платників податків ДВС України про суми виплачених доходів.
Згідно висновку експерта від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ, наданого за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження №12020020010002032, підпис у відомостях на виплату готівки за №12, 12/1, 16, 16/1,17, 17/1, 18 за червень-вересень 2020 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою із наслідуванням підписів ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про помилкове прийняття судом цього висновку почеркознавчої експертизи є безпідставними.
Так, згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст. 83 ЦПК).
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч.9 ст. 83 ЦПК).
Дійсно, позивач подав до суду копію висновку експерта від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ 02.11.2021 року, посилаючись на його отримання незадовго до того.
Зважаючи на час складання цього висновку (30.09.2021 року), такий письмовий доказ об`єктивно не існував на час подачі позову позивачем у лютому 2021 року, а відтак, не міг бути поданий останнім відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України, в тому числі й у підготовче судове засідання, закрите 22.07.2021 року.
Копію зазначеного висновку експертизи дійсно було вручено представниці відповідача перед судовим засіданням 02.11.2021 року, проте вона не заявляла клопотання про відкладення розгляду справи з метою вивчення наданого їй доказу – висновку експерта, підготовки клопотання про призначення експертизи, надання інших доказів тощо.
Почеркознавча експертиза, за результатами якої складено висновок експерта від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ, дійсно була проведена не в ході розгляду цієї цивільної справи, а в межах кримінального провадження № 12020020010002032, внесеного до ЄРДР 27.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
З врахуванням норм ст.ст. 95, 102, 103 ЦПК України висновок експерта від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ не є висновком експерта в розумінні ч.1 ст. 102 ЦПК України, проте є належним письмовим доказом, оскільки містить дані щодо предмета доказування.
При цьому не має істотного значення та обставина, що на момент розгляду справи вирок у цій кримінальній справі не ухвалено.
Відтак суд першої інстанції правильно констатував, що цей доказ є належним і допустимим, оскільки містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і поданий відразу після його отримання позивачем. 
Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Всупереч нормам ст.ст. 12, 81 ЦПК України сторона відповідача не представила доказів на спростування даних, викладених у цьому висновку.
Суд першої інстанції  також дав належну оцінку показанням свідка  ОСОБА_2 , які не суперечать  даним висновку експертизи. Свідок  дійсно підтвердив передачу зарплати працівникам  на об`єкти  через довірених осіб, хоча за змістом відомостей на виплату готівки мав би особисто видати зарплату позивачу і отримати його підпис у відомості. 
Посилання апелянта на можливу змову позивача з третіми особами, щоб отримати заробітну плату, не підписуючи відомості, не ґрунтується на жодних доказах і є безпідставним. 
Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку висновку експерта від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ, який цілком узгоджується з іншими доказами у справі. 
В суді першої інстанції представниця відповідача не заявляла клопотання про призначення судової експертизи з метою підтвердження належності підпису у відомостях на виплату готівки ОСОБА_1 , також не надано інших доказів на спростування висновку почеркознавчої експертизи від 30 вересня 2021 року №СЕ-19/102/21/11245-ПЧ, виконаної у кримінальному провадженні.
Водночас апелянтом не спростовано розмір невиплаченої заробітної плати, та розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, які стягнуті  на користь позивача судовим рішенням.
Посилання апелянта на упередженість та небезсторонність суду в цій справі є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СБ Захист» залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Судді                                                                 Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк