КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/5869/17 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1685/2022	Головуючий у суді першої інстанції - Ул'яновська О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                          Оніщук М.І.,
судді                                               Матвієнко Ю.О., Верланов С.М.,
секретар                                        Ющенко Я.М.,
за участю:
відповідача                                   ОСОБА_1 ,     
представника відповідача         ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2017 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , згідно з яким просило: стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку заборгованість у розмірі 12 645,26 доларів США, що еквівалентно 341 042,66 грн. за кредитним договором № K2V4AK00055088 від 01.12.2005 року, та судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 01.12.2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір № K2V4AK00055088, згідно з яким банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 25 593,68 доларів США у термін до 29.11.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановлені договором.
При цьому, в забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором між банком та нижчевказаними особами було укладено: договір поруки, укладений з ОСОБА_1 , та договір поруки, укладений з ОСОБА_4 .
Разом з тим, позивач вказував, що у порушення умов Договору відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.
За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року позов задоволено.  Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 12645,26 доларів США, що за курсом 26,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.04.2017 складає 341 042, 66 грн., та судовий збір у розмірі 5115, 64 грн. (т. 1, а.с. 139, 140).
В апеляційній скарзі відповідачОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без отримання даних про надання позичальнику кредитних коштів шляхом надання їх готівкою через касу банку та за відсутності доказів про розмір заборгованості за кредитним договором.
При цьому, вказував, що Договір поруки, який укладено 04.2005 року в забезпечення неіснуючого зобов`язання за неіснуючим кредитним договором, не є забезпеченням виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 01.12.2005 року.
Також, зазначав, що позов подано позивачем з порушенням строків позовної давності (т. 1, а.с. 153-155).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.05.2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків апеляційної скарги (т. 1, а.с.170, 171).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 1, а.с. 176, 177).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2021 року справу призначено до розгляду (т. 1, а.с.178).
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити. 
Представник позивача та інший відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Кредитного договору № K2V4AK00055088 від 01.12.2005 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 29.11.2012 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 25 593,68 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля - 16 783,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів у сумі 8 810,68 доларів США у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 цього Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,15% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за довгострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору. 
Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 322,93 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредитом, відсотками, комісією, а також іншим витратам банку відповідно до п.п. 2.2., 9, 4.3.
Відповідно до п. 2.1.3 Договору позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобов'язується провадити у випадку не пред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України.
Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: одержати з каси банку суму іноземної валюти наявними, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договору страхування, укладеного згідно п. 2.2.7 даного Договору; здійснити продаж у касі Банку наявної іноземної валюти за курсом її продажу, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу.
Також, в матеріалах справи наявні копії договорів поруки, укладених між позивачем та ОСОБА_4 , а саме:
- договір поруки № K2V4AK00055088/1 від 01.12.2005 року, предметом якого є надання поруки ОСОБА_4 перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № K2V4AK00055088 від 01.12.2015 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 25 593,68 доларів США, а боржник повинен у строки, встановлені договором, виконати зобов'язання з повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії, сплати відсотків за користування кредитом тощо;
- договір поруки № K2H0AK00054068 від 04.05.2005 року, предметом якого є надання поруки ОСОБА_4 перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 01.12.2005 року № K2V4AK00055088, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 25 593,68 доларів США, а боржник повинен у строки, встановлені договором, виконати зобов'язання з повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії, сплати відсотків за користування кредитом тощо.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості відповідачів перед позивачем у розмірі 12 645,26 доларів США.
Так, відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 
Як передбачено, пунктом 3 розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року № 337, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу.
До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява на видачу готівки (пункт 1 глави 1 розділу III Інструкції) та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття і видача готівки (пункт 2 глави 1 розділу III Інструкції). Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.
Отже, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.
Однак, усупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не надано до суду заяви на видачу готівки, яка надана та підписана ОСОБА_3 , тобто у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором. 
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим та передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, у тому числі позовних вимог, пред`явлених до поручителів, адже за відсутності у матеріалах справи доказів як на підтвердження надання позичальнику кредитних коштів шляхом надання їх готівкою через касу банку (розмір, валюта), так і про розмір заборгованості за кредитним договором, не вбачається можливим встановити,  який саме розмір кредитних коштів отримано відповідачем та у якій валюті; який розмір коштів ним сплачено на погашення кредитної заборгованості; в якій валюті він здійснював таку сплату.
Більш того, як вже зазначалося вище, в матеріалах справи наявний договір поруки від 04.05.2015 року, укладений між позивачем та ОСОБА_4 .
Предметом даного договору є надання поруки ОСОБА_4 перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 01.12.2005 року № K2V4AK00055088, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 25 593,68 доларів США, а боржник повинен у строки, встановлені договором, виконати зобов'язання з повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлювальної лінії, сплати відсотків за користування кредитом тощо.
Водночас, будь-яких доказів, які б підтверджували, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено вищевказаний кредитний договір, матеріали справи не містять.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинами справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 ,  про стягнення заборгованості, - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                         М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                               Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                                          С.М. Верланов