УХВАЛА

27 липня 2022 року 
м. Київ

справа №826/9715/17
адміністративне провадження №Зі/990/54/22
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича у справі №  826/9715/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
У провадженні Верховного Суду перебуває касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі №  826/9715/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
21 липня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В. у справі №  826/9715/17.
Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В. визнано необґрунтованою, у зв`язку з чим зазначену заяву згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2022  року передано судді Шишову  О.  О.
Обґрунтовуючи зазначену заяву позивач вказує на те, що вже зверталася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі №  826/9715/17, однак ухвалою колегії суддів у складі судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. від 30 травня 2022 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження з посиланням на те, що ця справа є справою незначної складності (малозначною справою).
На думку заявниці, у судді Хохуляка В.В. вже є сформована позиція щодо оцінки даної справи, що вказує на існування упередженості під час розгляду нової касаційної скарги, в якій скаржник доводить, що в дійсності дана справа не є справою незначної складності (малозначною справою).
Отже, на думку заявниці, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Перевіривши доводи, наведені на обґрунтування зазначеної заяви, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Частиною восьмою статті 40 КАС України передбачено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Суддя перевіривши доводи зазначеної заяви приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу судді з огляду на таке.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статті 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших висловлювань, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно  певної  особи чи питання.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя  -  ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).
Отже, не може бути підставою для відводу  судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
При розгляді зазначеної заяви будь-яких обставин, які б давали підстави для відводу судді у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, не встановлено, а наведені позивачем доводи не свідчать про наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.
Ураховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В. у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України, -
ухвалив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В`ячеслава Віссаріоновича у справі № 826/9715/17 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов