Номер провадження: 22-ц/813/555/22 
Номер справи місцевого суду: 509/4960/21
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Дришлюка А.І., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2021 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену під головуванням судді Козирського Є.С., по цивільній справі запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Білоброва Олена Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Білоброва О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
23 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2021 року, в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в який просить ухвалу суду скасувати, винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину вищевказаної квартири, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що судом не був взятий до уваги, факт навмисних дій його дружини ОСОБА_1 , яка усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам сім`ї та, зокрема всупереч його інтересам, як довірителя, та для нього настали вкрай невигідні наслідки.
Відзиву до суду надано не було.
11 лютого 2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкликання апеляційної скарги, яка не може бути прийнята судом до уваги у відповідності до вимог ч. 3 ст. 364 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга подана до суду після відкриття апеляційного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою 07 жовтня 2021 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2021 року, також ухвалою суду справа призначена до розгляду.
Учасники справи про призначене судове засідання на 04 травня 2022 року були сповіщені належним чином.
Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (05 травня 2022 року).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Білоброва О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним,в якому просив:
- визнати договір купівлі-продажу № 124 від 19.04.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 852160551237, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34842434 від 19.04.2017, приватний нотаріус Білоброва О.М., Одеський районний нотаріальний округ, Одеська області недійсним;
- поновити ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,5 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м.
Також, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що він вживав заходи врегулювання спору у досудовому порядку, шляхом переговорів, на які відповідачі не реагують та є вірогідність того, що майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 може бути відчужено, що ускладнить виконання рішення суду.
Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду, які передбачені ч. 2 ст. 149 ЦПК України для забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.2, п.4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами для настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.
До вирішення справи по суті суд може застосувати заходи забезпечення позову. Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Судом вірно зазначено, що у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.
З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
При цьому забезпечуватись можуть лише матеріально-правові вимоги позивача. Отже будь-які інші вимоги, які не становлять або не будуть становити предмет спору, в межах конкретного спору забезпеченими бути не можуть.
Висновки суду про те, що заявник не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову у відповідності до норм  ЦПК України, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся є вірними.
Також судом вірно зазначено, що заявником не визначено, в чому полягає за наведених обставин саме істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України є підставою для застосування заходів забезпечення позову.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки під час розгляду справи суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, а оскільки судом не встановлено будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в цивільній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд на законних підставах відмовив у забезпеченні позову.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не був взятий до уваги, факт навмисних дій його дружини ОСОБА_1 , яка усвідомлювала, що вчиняє правочин всупереч інтересам сім`ї та, зокрема всупереч його інтересам, як довірителя, та для нього настали вкрай невигідні наслідки,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем не були доведені належними доказами обставини для забезпечення позову.
Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1  не позбавлений права на повторне звернення до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову із обґрунтуванням обставин належними доказами та з обранням ефективного способу забезпечення  позову, який би гарантував захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що 07 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , його позовні вимоги до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Білоброва О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним залишені без розгляду ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області (а.с. 84).
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 вересня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 05 травня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

        Судді ______________________________________ А.І. Дришлюк

                                ______________________________________ Т.В. Цюра