ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/8419/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Замкової А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року (суддя Луніна О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з приводу не виплати ОСОБА_1 нарахованої йому відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 160/9818/18 суми щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, в розмірі 860 709,02 грн.;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 нараховану відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 по адміністративній справі № 160/9818/18 суму щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, в розмірі 860 709,02 грн. без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 по адміністративній справі № 160/9818/18 відповідачем нараховано доплату грошового утримання судді у відставці у розмірі 860 709,02 грн. Протягом 2019- 2021 років позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з вимогами про здійснення виплати нарахованого йому грошового утримання судді у відставці, однак відповідач протиправно не здійснив виплати нарахованих грошових сум. В останнє позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату нарахованого грошового утримання 22.03.2022, після втрати чинності вказаним Порядком №649. Проте відповідачем не здійснена виплата позивачу нарахованих грошових сум з посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, про що вказано відповідачем у листі від 22.04.2021. Наведені підстави відмови відповідача так і його бездіяльність щодо не здійснення виплати позивачу нарахованої відповідно до рішення суду суми грошового утримання судді у відставці позивач вважає протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки станом на дату надіслання зазначеної відповіді відповідача Порядок № 649 є не чинним, що виключає правомірність посилання на нього з боку відповідача та свідчить про відсутність жодного нормативного обґрунтування для  нездійснення виплати нарахованих позивачу сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки  доводам позивача про те, що пункти 1 та 2 постанови Кабінету міністрів України № 649 втратили свою чинність починаючи з 22.07.2020 та відповідно позивач набув право на отримання з цієї дати всієї суми перерахованого грошового утримання судді у відставці на виконання рішення суду без застосування Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649. Так, судом першої інстанції фактично надано оцінку діям відповідача до 21.07.2020, які позивачем не оскаржувалися, тоді як спірні правовідносини виникли 22.03.2021 на підставі заяви позивача про виплату нарахованого йому грошового утримання і бездіяльність відповідача щодо нездійснення такої виплати та їх належна оцінка судом здійснена не була. Таким чином, фактично відмовляючи позивачу у виплаті заборгованості по виплаті грошового утримання за судовим рішенням при відсутності передбачених законодавством підстав, відповідач порушив право позивача на отримання належного грошового утримання.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної  скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Зазначено, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.  
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №160/9818/18 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді з січня 2013 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, згідно із ч. 4 ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції від 02.06.2016) відповідно до наданих довідок (про зміну розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді) за останні шість років, отриманих ним, як судді у відставці з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, починаючи з 01.01.2013 по 16.01.2019, з урахуванням різниці між нарахованим та виплаченим грошовим утриманням з 01.01.2013. У задоволенні решти позову відмовлено.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 160/9818/18 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за період з 01.01.2013 по 16.01.2019 проведено відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача та нараховано доплату у розмірі 860 709,02 грн.
Відповідно до Постанови № 649 та Порядку № 20-1 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, внесено дані щодо судового рішення № 160/9818/18 від 22.07.2019, яке набрало законної сили 22.08.2019, та присвоєно реєстраційний номер - 49430.
22.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату нарахованого грошового утримання.
У відповідь на вказану заяву ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №13509-9502/У-01/8-0400/21 від 22.04.2021 повідомило позивача про те, що у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 та Порядку №20-1 до реєстру внесено дані щодо судових рішень № 160/9094/18 від 18.02.2019, яке набрало законної сили 21.03.2019, та № 160/9818/18 від 22.07.2019, яке набрало законної сили 22.08.2019, ухвалених на користь ОСОБА_1 . Заборгованість за період з 01.06.2018 по 16.01.2019 (за судовим рішенням № 160/9094/18) складала 28699,29 грн. Виплату боргу по рішенню суду № 160/9094/18 - 28 699,29 грн. здійснено за додатковою відомістю в квітні 2021 року. Заборгованість за період з 01.01.2013 по 16.01.2019 (за судовим рішенням № 160/9818/18) складає 860709,02 грн.
Позивач вважаючи таку відмову відповідача, яка полягає у фактичній відмові у виплаті нарахованої заборгованості грошового утримання з посиланням на положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, який втратив чинність, протиправною, звернувся до суду з цим позовом. 
Отже, відповідно до матеріалів справи на виконання рішення суду відповідач провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача та нараховано доплату у розмірі 860 709,02 грн., проте нарахована доплата залишається не виплаченою, що не заперечується сторонами.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про те, що відповідачем під час дії Порядку № 649 було вчинено дії щодо виконання рішення суду та до реєстру внесено дані щодо судового рішення № 160/9818/18 від 22.07.2019, яке набрало законної сили 22.08.2019, та, відповідно, присвоєно реєстраційний номер - 49430, тобто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вчинило передбачені чинним на час виконання рішення суду дії щодо виконання судового рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не може погодитися з наведеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом спірних правовідносин у межах даної справи є питання застосування до спірних правовідносин Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
Так, постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - Порядок № 649), який визначав механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Водночас рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі № 640/5248/19 (із змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року) пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» визнані протиправними та нечинними. Відтак, положення приведених норм не підлягає застосуванню з 22 липня 2020 року.
Наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України, згідно з ч. 2 якої, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до 22.07.2020 вказані положення Порядку № 649 були чинними та могли бути застосовані до вказаних правовідносин.
Також судом першої інстанції цілком обґрунтовано відхилено доводи відповідача про те, що правовідносини між сторонами вже вирішені судом і спір фактично стосується належного виконання судового рішення, оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 по справі № 160/9818/18, на підставі якого відповідачем проведено відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача та нараховано доплату у розмірі 860709,02 грн., було зобов`язано пенсійний орган здійснити відповідний перерахунок. Проте вказане рішення суду не містило зобов`язання виплатити перераховану позивачу суму щомісячного довічного грошового утримання.
Водночас судом першої інстанції не враховано, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказував на те, що після втрати чинності Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату нарахованого грошового утримання від 22.03.2021, проте вказана заборгованість не була виплачена, натомість у відповіді на вказану заяву відповідач в листі від 22.04.2021 безпідставно послався на Порядок №649, який на той час втратив чинність.
Отже підставою позову фактично є протиправна, за позицією позивача, відмова відповідача викладена у листі від 22.04.2021 щодо виплати нарахованої заборгованості грошового утримання з посиланням на положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, який втратив чинність 22.07.2020. 
Проте судом першої інстанції вказаним обставинам та доводам позивача не надано оцінки.
З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
Суд також звертає увагу на те, що одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду.
Відповідно до положень статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зважаючи на наведене апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що станом на час звернення позивача із заявою та надання відповідачем відповіді від 22.04.2021, посилання відповідача при невиплаті позивачу нарахованих сум на Порядок, визначений постановою Кабінету Міністрів України №649, який втратив чинність 22.07.2020, не мають нормативного обґрунтування, а тому є протиправним. 
Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення порушеного права позивача на отримання нарахованої заборгованості грошового утримання, яка відповідачем не виплачена, в порядку визначеному чинним законодавством. 
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом першої обставин, що мають значення для справи, призвели до неправильного вирішення справи, тому, відповідно до ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняття нової постанови.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Положеннями частини 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у здійсненні виплати ОСОБА_1 , нарахованої відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі №160/9818/18 суми щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці в розмірі 860 709,02 грн. з посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 нараховану відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року в адміністративній справі №160/9818/18 суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 860   709,02 грн. в порядку визначеному чинним законодавством.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.).
Постанова  набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко